569 



förelsevis stora och tunnväggiga saml lalliga på upplagradt mate- 

 rial, såväl i löst som särskildt i olöslig form. De skadas därför 

 mycket läll redan af en tämligen lindrig frost. Däremot måste 

 växten äga god tillgång på kali för att kunna ernå högsta grad af 

 vinterhärdighet. Vid kalihrist blir kolsyreassimilationen hämmad,^ 

 tillgången på kolhydrat blir mindre, och cellerna blifva fattigare på 

 upplagrade beståndsdelar och i följd däraf mindre frosthärdiga. 

 Hiu-u kalifattigdom hos växten gör den mera ömtålig för frost, kan 

 lätt iakttagas hos våra jordbruksväxter såsom stråsäd och balj- 

 växter efter frostnätter på våren. Men äfven på ett annat sätt har 

 kalit inflytande ])å frosthärdigheten. Till följd af hämmad kol- 

 syreassimilation vid kalibrist blir utvecklingen försenad, så att mog- 

 naden af skotten infaller senare på sommaren, då mindre kolhydrat 

 kan beredas. En liknande verkan har äfven brist på fosforsyra, 

 (iod tillgång på kali och fosforsyra äro alltså nödiga villkor, för 

 alt träd och buskar skola ernå högsta möjliga frosthärdighet. 



Huru väderleken under en sommar har inflytande icke blott på blom- 

 rikedomen utan äfven på frosthärdigheten under påföljande vinter, 

 framträdde särskildt tydligt under de i det hänseendet mycket läro- 

 rika åren 1901 och 1902, åtminstone i mellersta Sverige. Som- 

 maren 1901 var ovanligt solrik, varm och torr, medan 1902 var 

 raka motsatsen i högsta grad. Under sommaren 1902 stod det 

 eljest ömtåliga hvita mullbärsträdet (Moms alba) med oskadade 

 skott på kall jord i Uppsala botaniska trädgård. Det blommade 

 dessutom mycket rikligt denna sommar och bar en ofantlig mängd 

 mullbär, något som kanske aldrig förr inträffat vid så nordlig bredd- 

 grad på kall jord. Men efter denna regniga, kalla och solfattiga 

 sommar 1902) blef det under den kommande vintern i hög grad 

 förslördt af frosten, ehuru denna vinter icke kunde sägas vara 

 ovanligt svår. Äfven långt frosthärdigare träd och buskar blefvo då 

 skadade. Årsskotten hos krusbärsbuskarne förfröso på flere ställen 

 i Stockholmstrakten. Och i trädskolorna blefvo ett-äriga föräd- 

 lingar af päron ganska allmänt förstörda. 



När protoplasman i en cellväfnad dödats af frost, antager den 

 mycket snart en brun färg. Ty när hon dött, kan hon ej längre 

 hålla de ämnen, som förekomma i cellsaften, skilda från dem, som 

 förekomma inom henne själf. Kemiska omsättningar uppstå, som 

 föranleda brunfärgning inom henne (humifieringX Inom gröna växt- 

 delar såsom öfvervintrande blad, blir klorofyllet omsatt i en brun 

 produkt genom inverkan af den sura cellsaften. När skott hos träd 



