586 



till eller öfver midten deladt i 5 — lö olikstora flikar, tunt, på gamla 

 exemplar sladdrigt, pappersliknande, på ej alltför illa medfarna 

 exemplar med kvarsitlande köttigt skikt, på insidan Ijusbrunt, glatt. 

 Flikarna inåtrullade under exoperidiets odelade midt; denna skål- 

 formig. Endoperidium klotrundt, oskaftadt, med basen nedsänkt i 

 det skålformiga exoperidiet, hvitt — gult eller vanligen Ijusbrunt. Peri- 

 stomfält ej afsatt, otydligt; mynningspor saknande peristom, i kanten 

 yanligen oregelbundet tradig. Capillitium blekt — brunt, 6 — 8 fi i 

 diam. Sporer blekt bruna, svagt knottriga, 3 — 4 /m i diam. 



Medelstor — mycket stor art. Endoperidium 1,5 — 2 cm., exope- 

 ridium (utbredt) 4 — 6 cm. eller mera i diam. — Exoperidium i 

 färskt tillstånd köttigt, sprödt, på insidan försedt med ett 2 — 3 mm. 

 tjockt köttigt skikt, som dock vid torkning afsevärdt sammansjun- 

 ker utan att spricka sönder och bildar en mycket resistent hinna 

 på exoperidiets insida. Det yttersta skiktet, cuticulan, lossnar med 

 tiden från det fibrösa skiktet och kan lätt afskiljas från detta. — 

 Såvida exemplaren äro färska eller åtminstone ej så illa medfarna, 

 att det köttiga skiktet fullständigt bortdenuderats, är G. fimbriatus 

 Fr. mycket lätt att skilja från andra arter. Gamla exemplar äro 

 däremot svårare att blott med hjälp af makroskopiska karaktärer 

 säkert särskilja från G. riifescens Pers. Sporernas knottrighet och 

 storlek lämna dock äfven då ett fullt tillförlitligt hjälpmedel. — 

 Närstående G. fimbriatus Fr. är G. saccatas Fr., som ursprungligen 

 beskrefs från Brasilien. Enligt Hollös förekommer den äfven i 

 Ungern, h varför det icke är omöjligt, att den i framtiden äfven kom- 

 mer att upptäckas i Sverige. Från G. fimbriatus Fr. skiljer den sig 

 bl. a. därpå, att den unga fruktkroppen är försedd med en spets 

 samt genom ett tydligt afgränsadt peristomfält. — En annan, äfven- 

 ledes i södra och mellersta Europa förekommande närbesläktad art, 

 G. lageniformis Vitt., öfverensstämmer i allt väsentligt med G. saccatus 

 Fr., men är, till skillnad från denna, på utsidan af exoperidiets ge- 

 nom längdsprickor strierade flikar glatt, ej flockig. 



G. fimbriatus Fr. är sannolikt en af de vanHgaste jordstjärnorna 

 inom Sverige, ehuru exemplar kommit mig tillhanda blott från ett 

 fåtal lokaler, nämligen Upland, Upsala mångenstädes (Th. M. och 

 Th. c. E. Fries), Vreta udde (K. Hedbom), Älfkarleby (K. Hedbom), 

 Västmanland, Engelsberg (P. A. Timmander) samt Skåne, Bökebergs 

 slätt (W. BuLOw). — Föredrager barrskog, där den växer särskildt 

 under gamla granar. — Uppgifves i Summa vegetabilium Scandi- 

 naviae för »Suec. med.». 



