Svensk Botanisk Tidskrift. 1912. Bd 6, h. 3. 



UTBREDNINGEN AF 

 SCIRPUS PARVULUS roem. & schult 

 I SKANDINAVIEN 



AF 



SELIM BIRGER 



Några af vår floras arter undgå tack vare sin ringa storlek och 

 förekomst i grunda vattensamlingar i likhet med t. ex. Biilliarda 

 aqiiatica och arter af släktet Elatine jämförelsevis lätt äfven den 

 mera tränade botanistens öga. 



Kommer härtill stor habituell likhet med en annan art, i detta fall 

 Eleocharis acicularis, och att växten ofta uppträder steril, så ha vi 

 väl funnit förklaringen till att en art sådan som Scirpiis parvuhis, 

 hvilken nu är bekant från bortåt ett tjugotal säkra lokaler i olika 

 delar af vårt land, först så sent som år 1887 med säkerhet blif- 

 vit hos oss identifierad. 



Artens upptäcktshistoria och förekomst i vårt land ha synts mig 

 äga det intresse, att de berättiga en sammanställning, helst som de 

 tryckta uppgifterna därom äro spridda i ett flertal lätt förbisedda 

 notiser. Många kännare af vår flora skola också med all säkerhet 

 vid en blick på den meddelade kartan öfver artens utbredning s. 

 610 förvånas öfver, att arten förekommer på ett så pass stort antal 

 lokaler inom Skandinavien och kringliggande länder. 



En öfversikt öfver livad man till dato känner om artens förekomst 

 bör därjämte öka intresset dels för att offentliggöra hittills opubli- 

 cerade fynd, dels för att eftersöka denna intressanta växt vid våra 

 kuster. 



FÖREKOMST I SVERIGE. 



Den första uppgiften om Scirpiis parvuhis förekomst i vårt land 

 återfinnes hos C. G. Myrin (25, s. 225j 1831, hvilken efter professor 



