646 



Sålunda stod saken, när dr. H. Paul, botanist vid Kgl. Moorkul- 

 turanstalt i Miinchen, började sina intressanta undersökningar, 

 hvilka publicerades 1908. 



Paul gjorde först kulturförsök i kalkhaltigt vattenledningsvatten, 

 hvari Sphagnum medium inom kort dog ut, medan den lifligt växte 

 i destilleradt vatten. Då möjligen andra ämnen i vattenlednings- 

 vattnet kunde verka skadligt, företogos nya försök med destilleradt 

 vatten, fullt eller hälft mättadt med kolsyrad kalk samt utan kalk. 

 I fullt mättade lösningar dog växten inom kort, i hälft mättade 

 lefde den längre och i kalkfria iakttogos inga skadliga verkningar. 

 Olika arter visade äfven här olika känslighet. Vid försök med olika 

 koncentrationer dog Sphagnum rubellum (högmossart) liksom föl- 

 jande vid närvaro af 77 mg. CaCOg pr liter, S. medium vid 134 mg. 

 och S. platyphyllum (kärrart) vid 223 mg. 



Försök anställdes sedan med gips, som visade sig oskadligt äfven 

 för de mest känsliga arterna. Detta stämmer väl med mina iakttagelser 

 i naturen. I Jämtland har jag insamlat hvitmossor och hvitmoss- 

 torf fullständigt hvita af utvittrad gips. 



Salpetersyrad kalk visade sig vid en tillsats af 966 mg. pr liter 

 inverka dödligt på S. medium; dosen är dock som synes ganska 

 stor. 



Af alkalikarbonaterna visade sig de svagt alkaliska karbonaterna 

 KHCO3 och NaHCOg visserligen skadliga, men i mindre grad än 

 de mera alkaliska, normala salterna. Dödande koncentration var 

 för de nämnda fyra arterna resp 240, 170, 149 och 107 mg. Natron- 

 salterna voro farligare än motsvarande kalisalter. 



BeträfTande alkalisulfaten voro de neutrala oskadliga liksom gips, 

 medan de sura salterna KHSOj^ och NaHSO^ voro svagt alkaliska 

 och skadliga, i mindre grad dock än de kolsyrade salterna. Äfven 

 många andra växter skulle dock lida vid så hög koncentration af 

 sistnämnda saltlösningar. 



Af syror visade sig fosforsyra mycket farlig (25 mg. P2O5), svaf- 

 velsyrehalten fick däremot uppgå till 120 mg. SO3 innan verknin- 

 gar syntes; med salpetersyra visade sig verkningarna, när koncen- 

 trationen var 82 mg. HNO3 pr liter. Kali- och natronlut visade sig döda 

 växterna vid en koncentration af resp. 56 och 40 mg. pr liter. 



Under försökens gång gjordes den intressanta och som det sedan 

 visade sig mycket betydelsefulla upptäckten, att lefvande hvitmossor 

 reagera surt vid beröring med lakmuspapper. Undersökningar före- 

 togos då af surhetsgraden, hvarvid det visade sig, att halten syra var 



