648 



dolomit af disponent H. W. Tiberg vid Långbanshyttan. Af dessa 

 försök har framgått, att hvitmossorna dödas, om toppen träffas. 

 Tiberg anser äfven, att magnesian är af stor betydelse härvidlag 

 (I, s. 33 o. 34). Vid Tibergs försök ute i skogsmarkerna uppväxte 

 emellertid äfven gräs och örter, hvilka möjligen kväfde eventuellt 

 bildade nyskott. Öfvergödslar man en fuktig äng med mineral- 

 ämnen, kan sålunda lätt framdrifvas ett rätt frodigt gräsbestånd, 

 som kväfver och fördrifver hvitmossorna, utan att det med säker- 

 het kan afgöras, om ämnena också direkt dödat hvitmossorna. För 

 att utesluta denna felkälla förlades försöken till en mosse med 

 rena bestånd af hvitmossor utan någon sådan vegetation, som 

 kunde tänkas få ökad lifskraft genom öfvergödslingen. 



Försöken förlades därför till Granarps mosse, som är en oodlad 

 del af Flahultsmossen, Mosskulturföreningens Experimentalfält vid 

 Jönköping. Mossen har afdikats för en del år sedan, dock icke 

 skarpare än att hvitmossor ännu flerstädes uppträda i stora tufvor. 

 I stort sedt intagas tufvornas toppar af Sphagnum nibelliim och 

 fusciim, sidorna af 5. medium och sänkorna af 5. laxifolium med 

 enstaka tufvor af S. tenelliim. I tufvorna träffas dessutom Cal- 

 Iiina, Andromeda och Oxycoccns samt Eriophoriim vaginatiim och 

 Scirpus cwspitosiis. Den sistnämnda ersätter mest tufdunet på mera 

 torra ställen. Öfver hela mossen finnas strödda martallar och en- 

 staka björkbuskar. 



Till försök utvaldes rena bestånd af största möjliga utsträckning, 

 hvarvid tillsågs, att föroreningar af andra arter eller ris var ingen 

 eller obetydlig. I allmänhet uppgingo beståndens areal till 10 — 15 

 dm^s 3^ta, hvari uttogs en ren fläck af 4 dm-s storlek till försöket. 

 Den gödslade delen förlades till ena sidan eller i sluttning rätt 

 under den ogödslade för att hindra nedsilning af urlakade mineral- 

 substanser. 



Vid utströendet af de olika ämnena användes en fyrkantig träram 

 af 1 dm:s höjd och 2 dm:s sida, hvilken underlättade en jämn för- 

 delning af ämnena och gjorde, att allt kom endast den afsedda 

 arealen till godo. Försöket verkställdes den ^^/s 1911 och omfattade 

 egentligen blott Sphagnum riihelliim (och fiiscum) samt medium: af 

 laxifolium kunde på grund af torka icke påträffas större rena be- 

 stånd; å denna gjordes blott ett kalkningsförsök. 



De vanliga konstgödselmedlen tomasfosfat, superfosfat, chilisal- 

 peter samt kalk äro som sagdt nödvändiga för kulturväxter å torf- 

 jord, och enbart gagnande, om de tillföras i lämpliga kvantiteter; 



