658 



att det utan tvifvel var hos honom, som Caul von Linné erhöll 

 husrum, då han i september år 1738 bosatte sig i Stockholm för 

 att som praktiserande läkare vinna sin utkomst. Enligt utanskrif- 

 terna på ännu bevarade bref från J. Blrman och Clifford^) bodde 

 nämligen den unge, redan nu för sina botaniska arbeten i utlandet 

 högt uppburne och ansedde men i sitt fosterland så godt som okände 

 doktor Cahl Linn.kis, såsom han nu och till sitt adlande kallades, 

 vid ifrågavarande tid »chez Monsieur Guillaume Meister», hvilken 

 enligt forskningar i samtida mantals- och taxeringslängder ej kan 

 ha varit någon annan än den ofvannämnde engelska affärsmannen, 

 en af de många utländingar, som under förra delen af frihetstiden 

 begagnade sig af de genom det nya statsskicket vidgade möjlig- 

 heterna för handelsförbindelser mellan Sveriges hufvudstad och ut- 

 landet. Om hur Linné kom att hamna hos honom föreligga ej 

 några uppgifter, men man kan tänka sig, att det möjligen skedde 

 på grund af rekommendationer, som han erhållit under sin vistelse 

 i Holland eller England af de bankirer eller handelshus, med hvilka 

 han hade beröring för sina penningeangelägenheter, och om man 

 undrar öfver att han valde sin bostad i en trakt af Stockholm, 

 som numera gör ett hufvudsakligen ruskigt intryck och ej heller 

 åtnjuter det bästa anseende, så bör man erinra sig, att såväl de 

 lokala som sociala förhållandena fordom voro väsentligt olika. 



Kvarteren vid Österlånggatan och dess gränder, som i våra dagar 

 uppvisa så många sorgliga vittnesbörd om vanvård och förfall och 

 mest bebos af folk i anspråkslösa lefnadsvillkor samt äro rika på 

 lumpbodar, klädstånd, småhotell och skäligen tvetydiga >rum för 

 resanden — det Jägerska huset tillhör nu denna kategori under 

 benämningen Hotell Sala — hade nämligen under frihetstiden lik- 

 som den öfriga staden mellan broarna högre anseende än nu. Vid 

 den närbelägna Skeppsbron, som några år före Linnés bosättning 

 i Stockholm hade stensatts och till och med prydts med en allé- 

 plantering och där många af de ansedda och förmögna handels- 

 husens innehafvare hade icke blott sina kontor utan äfven, hvilket 

 är ovanligt nu för tiden, sina våningar, var medelpunkten för det 

 merkantila lifvet. Och fastän stadens västra och södra delar an- 

 sågos som förnämligare samt bebyggandet af malmarna under in- 

 flytande af de stigande behofven af ökadt utrymme, vidare vyer 

 och friskare luft gått raskt framåt och särskildt de främre delarna 



*) Linné. Lefnadstec-kning af Th. M. Fries. D. 1, sid. 2.58. 



