707 



arter som Anemone Iiepalica, Orobiis verniis, Viola inirabilis. Melica 

 milans och Trilicum caniniim. Den mellan skogskanten och ån nu 

 liggande åkern har förr varit gammal ängs- eller hagmark, och 

 det är rester af denna vi kunna spåra i de nuvarande Pleiirosper- 

 m//m-lokalerna. Då Pleiirospermiim i hela sitt up[)lrädande i vårt 

 land synes bunden till mark med mer eller mindre löfängsartad 

 vegetation och dylik med all sannolikhet före uppodlingen funnits 

 öfver hela det nuvarande åkerområdet, torde man väl, då Pleuros- 

 penmim nu växer på alla de tre mest utpräglade löfängsresterna 

 vid åkerkanten, med allt fog kunna antaga, att Pleiirospermum före 

 uppodlingen förekommit öfver större delen af den dåtida ängs- eller 

 hagmarken. Liksom de öfriga löfängselementen har den nu blifvit 

 undanträngd till de tre »relikt»-lokalerna i skogskanten. Om så ej 

 vore fallet, måste man antaga särskild spridning af växten till en 

 hvar af Alberga-lokalerna från någon af de närmast liggande vid 

 Vreta eller Korsbäcken. Får man som mest sannolikt antaga Al- 

 berga-lokalerna såsom »relikt»-lokaler, då torde Pleiirospermum vara 

 af rätt hög ålder inom området. När åkern vid Alberga-området 

 blifvit bruten är mig tyvärr obekant, men den torde förefunnits 

 såsom sådan redan, då Pleurospermum första gången påträflades i 

 vårt land. På de af botanister mera sällan besökta Kila-lokalerna 

 kan Pleurospermum mycket väl hafva förekommit länge nog, utan 

 att upptäckas. Utmed gårdarna och vägarna ha helt säkert ängs- 

 markerna längs bäckar och åar varit mest utsatta för slätter och 

 betning, detta mera förr än i nutiden. Häruti ha vi väl att söka 

 en af förklaringarna till växtens sena upptäckande öfver hufvud 

 taget i vårt land. 



I de svenska P/eHros/>er/7Jum-lokalerna på och kring Kolmården 

 fmna vi nordgränsen för denna märkeliga växts utbredning. Delta 

 dock under förutsättning, att de i norra Asien och Ryssland före- 

 kommande Pleurospermum-formerna äro att uppfatta som själfstän- 

 diga arter. Så sker också i de moderna systematiska arbetena, 

 exempelvis i Englkr-Prantl, Die natiirlichen Pllanzenfamilien, III: 8, 

 Leipzig 1898. De närmast Sverige liggande lokalerna för Pleuros- 

 permum austriacum trälTa vi i Tyskland, i provinserna Väst- och 

 Ostpreussen. Enligt Nv.m.w, Sylloge tlorje europieie, Örebro 1854 — öö, 

 p. 165, förekommer Pl. aus/nac«/n förutom i Sverige i södra Schweiz, 

 Österrike, Tyskland (Alperna, Sudeterna, Thiiringen, Hessen), Frank- 

 rike i^Dauphinée, Provence), Piemont, Lombardiet, Ungern, Croatien, 

 Transsilvanien, Lithauen, Volhynien och Podolien. F. W. C. 



