742 



M3'cket sällsynt, på tona pinnar, bark, blad m. m. — Upsala, 

 Marraa (Heduom). 



Ph. contextum Pers. Sporangierna oskaftade, klotrunda, äggfor- 

 made eller utdragna till njurformade eller långsträckta plasmodio- 

 karpier, c:a V^ mm. i genomskärning, tätt växande intill hvaran- 

 dra i små, skiflika kakor och genom trycket emot hvarandra ofta 

 kantiga, gulhvita-ockragula: sporangie-väggen dubbel, yttre lagret 

 tjockt, kalkrikt, upptill oregelbundet sönderbristande och blottande 

 det inre tunna väggskiktet. Kapillitiet med talrika stora, hvita kalk- 

 knutar. Sporer mörkt violelt-bruna, fintaggiga, 10 — 13 n. 



Mycket sällsynt, på torra blad, pinnar o. d. — Upsala, Xorby 

 lund! Äfven upptagen af E. Fries i S. Veg. Scand. samt i Stirp. 

 F^emsj. anförd från Femsjö i Smaland. 



I närheten af Phijsanim contextum ståi' en art, PIuis. conglomera- 

 tuin Rost., hvilken jag i »Sveriges myxomyceter» upptar för vårt 

 land, på grund af K. Fjues" uppgift i S. Veg. Scand. Som emellertid 

 de för densamma utmärkande karaktärerna (speciellt något ljusare 

 och mindre, S — 10 //. stora sporer) äro grundade på mikroskopiska 

 saker och ej af de äldre beskrifningarne framgå, och då det troli- 

 gen enda i behåll varande exemplaret af E. Fries' Diclerma conglo- 

 meratiim (= Physariim conglomeratiim Rost.; förvaradl i Kew, men 

 insamladt i vestra Sverige) enligt LisTER (Monogr. ed. 2, sid. 80) i 

 själfva verket tillhör Phijsaniin contextum, så torde ett förnyadt fynd 

 af conglomeratum behöfvas, innan den kan anses tillhöra vår flora. 

 Att den emellertid hos oss kan väntas, är troligt, då den är känd 

 från bl. a. Tyskland och England. 



Ph. rubiginosum Fr. Sporangierna sällskapligt växande, ofta ho- 

 pade, oskaftade, tämligen klotrunda, \ä — 1 mm. i diam., skarla- 

 kansröda-rödbruna; sporangieväggen hinnartad med inlagrade röd- 

 gula kalk-korn. Kolumella saknas. Kapillitiets kalk-knutar stora, 

 kantiga eller greniga, orangeröda eller rödbruna. Sporer blekt vio- 

 lettbruna, fintaggiga, 8 — 11 //. 



Mycket sällsynt, hos oss blott iakttagen på mossa i barrskog. — 

 Af E. Fries anträffad vid F^emsjö, Småland, enligt uppgift i Stirp. 

 Femsj., där det tillägges »hocet plures Gasteromycetes, qui maxime 

 meteorici, unica vice tantum legi». Exemplaren finnas ej i F]. 

 Feries" herbarium och synas ej längre vara i behåll. Emellertid 

 har arten blifvit återfunnen på senare tid vid tvenne tillfällen: 

 Ultuna vid Upsala (E. vo.\ Post) samt Kolmården (E. Ha(;lund). 



