743 



Ph. virescens Dilm. Sporangierna oskaftade, hopade gruppvis i 

 små gyttringar, klotrunda eller oregelbundet äggrunda, Y*— V^ mm. i 

 diam., guldgula till gulgröna, på j^tan skrynkliga eller nästan glatta; 

 sporangieväggen enkel. Kolumella felande. Kapillitiet med runda- 

 de eller kantiga, oregelbundna, gula kalk-knutar. Sporer nästan 

 glatta, blekt violeltbruna, 7—10 //. 



Sparsamt iakttagen, ehuru troligen icke sällsynt i våra barrsko- 

 gar under vissa år; växande på nedfallna barr, mossa och pinnar. 

 — Upsala, flerstädes; af E. Fries i Syst. myc. uppgifven en gång, 

 men ymnigt anträffad vid Femsjö, Småland, växande på nedfallna 

 bokblad. 



P/7, alpinum Lister. Sporangierna strödda eller gyttrade, oskaf- 

 tade, mer eller mindre klotrunda och c:a 1 mm. i diam. eller ut 

 dragna till plasmodiokarpier (enligt Lister intill 30 mm. långa), 

 blekgula; sporangie-väggen dubbel, ytterskiktet rikt kalkförande och 

 lossnande från den tunna, hinnartade innerväggen. Kapillitiet med 

 stora, enkla eller greniga, gula kalk-knutar. Sporer tätt finvårtiga, 

 j)urpurbruna, 9 — 14 //. 



Mycket sällsynt, växande på torra strån, blad och dyl. — Jämt- 

 land, Frostviken, Väktarklumpen i reg. subalpina! 



Arten, som urskildes af Lister år 1910, synes vara en rent alpin 

 mj^xomycet. Den är hittills känd från Blue Canon i Californien, 

 från Arolla i Schweiz (8,000 fot ö. h.) och Ste Croix i Jura-bergen 

 (3 — 4,000 fot ö. h.), åtminstone på de senare ställena, hvarifrån 

 närmare uppgifter föreligga, i närheten af smältande snö. Den lik- 

 nar mycket Phijsariim virescens, under hvilket namn äfven det af 

 mig anträffade, mycket sparsamma materialet finnes anfördt i »Mj-xo- 

 mycetfloran i de jämtländska fiälltrakterna». Den tjockare och 

 fastare, dubbla väggen, de påfallande mörkare och tydligare vårtiga 

 samt större sporerna erbjuda karaktärer, på hvilka arten S3'nes väl 

 grundad och genom hvilka den lätt skiljer sig från virescens. 



Af de här ofvan behandlade svenska Physariun-arierna kunna blott 

 viridc. nutons och cinereiim sägas vara allmännare förekommande i vårt 

 land. De öfriga äro, som af lokaluppgifterna framgår, blott sparsamt, 

 de flesta mycket sällsynt uppträdande. Öfverhufvudtaget är detta spora- 

 diska förekomstsält mycket karakteristiskt för släktets arter. Det är där- 

 för svårt att på förhand ange någon a t de talrika utländska arterna, som 

 hos oss vore att vänta, då snart sagdt hvilken som helst plötsligt 

 skulle kunna uppdyka. De utländska arternas stora antal gör det också 

 här omöjligt att för alla dem framhålla de utmärkande egenskaperna. 



