so.') 



Gödselvattengölarne och deras stränder hysa en intressant, 

 om ock artfattig flora af alger och fanerogamer. 



Splachnaceerna växa enUgt Bhymn på exkrement efter nötkrea- 

 tur, älg, ren, får och räf, vidare på djurkadaver, särskikit af lem- 

 lar, samt på af svampmycelier genomväfda stubbar och träd- 

 rötter. 



Husdjurens spillning uppvisar i bestämd ordning en rad af 

 koprofila svampar. 



Organismerna, särskildt bakterierna och algerna, i våra lör- 

 orenade sötvatten, »saprobierna », fördelas nu efter de för- 

 orenande kväfveföreningarnas oxidationsgrad (Koi.kwitz och Mars- 

 son) i trenne grupper: poly-, meso- och oligosaprobier. Huru 

 fanerogamvegetationen påverkas hos oss framför afloppsledningar 

 etc. är ännu ej utredt, men påfallande är, huru brcdbladig t. ex. 

 Phragmiles blir kring mynningen af en kloakledning i en sjö. 



Till och med nitrofila, eller om man så vill saprofila saltvattens- 

 alger och af dem bildade samhällen finnas. Jmfr t. ex. H.vvrkns 

 undersökningar öfver Enteromorpha-ariernas uppträdande i den syd- 

 finska skärgården. 



Däremot torde det efter de sparsamma och ytterst torftiga notiser, 

 som jag i litteraturen lyckats uppspåra angående nitrofila lafsam- 

 hällen, dessa hittills vara så godt som förbisedda. Och dock äro 

 de en oupphörligt återkommande och alldaglig företeelse, ej blott 

 i Norden, utan jag har anledning att antaga äfven i andra trakters 

 vegetation. Jag indelar dem efter kväfvekällan i två grupper: or- 

 nitokoprofila och saprofila (koniofila). För den första gruppen 

 är kväfvekällan fågelexkrement, för den andra humusbildningar. 



Mot terminologien i denna uppställning af en stor biologisk grupp 

 nitrofiler, som efter kväfvekällans naturbeskaffenhet, hvad lafvarne 

 beträlfar, uppdelas i ornitokoprofiler och saprofiler, kan göras en 

 hel del anmärkningar. 



Fö^r det första är nog mitt nitrolilbegrepp en utvidgning af det som 

 t. ex. Warming uppställer. Mina nitrofytiska växtsamhällen omfatta 

 alla, som lefva i ett medium af relativt öfverflödande kväfvenäring. 

 Att i stället, som någon gång i litteraturen sker, använda ordet 

 saprofyter [aa-QÖr = rutten) i samma omfattning torde ge upphof 

 Ull för mycket förväxling. 



Det skulle kunna synas som om uppställandet af en särskild 

 grupp ornitokoprofiler jämnställd med koprofilcr skulle vara onödig 

 Men fågelexkrement, som bestå af både fa?ces och urin, äro alldeles 



