815 



De subslrat för nitrofila lafvar, som icke utgöras af kiselberg- 

 arter, utan af kalkslen, jord, trädbark, lignuni o. s. v., äro i denna 

 afhandling ej så utförligt behandlade, alt någon allmän ekologisk 

 exposé behöfver föregå den speciella framställningen. 



ORNITOKOPROFILA LAFVAR. 



Den normala lafvc^etationen och fåg:els|>illningen. 



Vissa fågelarter, t. ex. i inlandet kråkor och vid kusterna utom 

 dessa måsar, använda topparne af block och klipparlier som ut- 

 sikts- eller hvilopunkter, hvilka de med seg konservatism använda 

 år efter år. Som ett minne af sina besök kvarlämna de naturligen 

 exkrementer, hvilka dessutom vid regn upplösas och nedsippra 

 längs strimmor på block- och klippsidorna. — En oerhördt större 

 omfattning än livad fallet blir på dessa få g el toppar får denna 

 nersmetning med exkrement på de egentliga fågelberge n, där fåg- 

 larna uppehålla sig mera permanent och i större antal. 



Den inverkan, som denna fågelspillning utöfvar på blockens och 

 klippornas lafvegelalion, är af två slag. 



För det första skadas eller dödas representanter för den icke ko- 

 profila laffloran. Det är synnerligen vanligt alt intill fågeltopparne 

 få se individ af såväl blad- som krustalafvar af Cinerca-Saxatilis- 

 formationen, på hvilka en del af bålen tydligen dödals af den ex- 

 krementbegjutning, för hvilken de blifvit direkt utsatta, medan den 

 andra delen, som förblifvit intakt, fortlefver och forlväxer. Att de 

 förra partierna äro dödade, kan man se dels på affärgningen, som 

 vanligen går i röda färgtoner, dels på att de falla sönder i afflar- 

 nande bitar. Ju starkare nedsmutsningen är, dess flere bara fläckar 

 uppstå på stenylan, ty äfven de koprofila lafvarne kunna få för 

 mycket af det goda. I sin starkaste polens bli fågelbergen till slut 

 utan all vegetation. 



Klassisk i detta hänseende är St. Paul, de tvärt ur Atlanten 

 uppstigande klipporna utanför Sydamerikas kust, som 1832 be- 

 söktes af Darwin. Den högsta punkten håller öO fot i höjd mot en 

 omkrets af ej fullt en åttondels mil. Klipporna, som bebos af olaliga 

 par af en art hafssula och en art tärna, lysa »from a distance of 

 a brillianlly while colour. This is parlly owing lo the dung of a 



