824 



soredie-sådd. Med Lecanora saxicola i mer eller mindre upp- 

 stigande skott bildar den ofta tätt hopväfda flak; likartadt blir re- 

 sultatet af kampen mellan densamma och Xanihoria hjchnea a 

 pygnuva. Cinerea-Saxatilis-element äro sparsamma och oftast i unga 

 exemplar (jmfr nedan). Följande ståndortsanleckningar få exempli- 

 fiera Physcia-formationens uppträdande: 



1. 19 ^^3 00 och 19 --/v. 12. Ivnifsta station, åker, runsten af Uppsala- 

 granit, 1,6 m. hög. Zenitj^torna med C/nerea-formation (Lecanora cinerea y) 

 utom på framsidans släta, c:a 80° från horizonten lutande yta. Denna, 

 som 1900 täckts af samma formation, men sedan rentvättats, härhärgerade 

 1912 en koloni af Lecanora cinerea, Rhizocarpon spp , Acarospora fuscata 

 m. fl. samt Caloplaca vilellina på de nedersta 50 cm. y, för öfrigt /■. 

 Motliggande yta (vänd åt öster) öfverlutade c:a 10' från lodlinjen. Den 

 härbärgerade en Lecanora sord/rfa-formation med Caloplaca vitellina r. 

 Dess rikliga förekomst stod tydligen i samhand med stofttillförseln från 

 den omgifvande åkern. Toppen hade en kalott, på hvilken den rika ex- 

 krementanhopningen ej tillät någon vegetation, men var för öfrigt upp- 

 tagen af en 7^/2j/sc/a-formation, gående på sippervattenytor ner i Cinerea- 

 formationen och i framsidans koloni, med (1912): 



Acarospora fuscata t. Lecanora saxicola e. 



Caloplaca vitellina r. Physcia slellaris [3 adscendens y (liksom 1900). 



Rinodina milvina e. 



5. 18^7ii99. Uppland, Norrsunda, tvenne grindstolpar klädda af f;/- 

 nf/ea formation med bl. a.: 



Caloplaca vilellina e Lecidea intumescens. 



Lecanora cinerea y Parmelia prolixa. 



» sordida Rhizocarpon geographicum. 



Fågeltoppar med koloni-artad vegetation (den ena stolpen saknade Le- 

 canora saxicoUo : 



Caloplaca vitellina. Lecidea sp. 



Lecanora cinerea. Physcia stellaris /5 adscendens. 



» saxicola. Xanihoria lychnea. 



3. 19^3 10. Se pag. 822 och Fig. 3. 



Undantagsvis kunna fågelexkrement äfven inverka på andra yttyper 

 än zenitytor och med sippervatten på de lodräta väggarna. Det är 

 i grunda nischer som tjäna fåglar till uppehållsort. Äfven här möta 

 vi P/j{/st'za-formationen. 



i. 19 Vt 12. Mofjorden N. om Bergen. Vid foten af ett brant skiffer- 

 fjäll, ofvan 1 m. hög lodrät vägg, som stupade ned i vattnet, gick en grund 

 grotta i form af en tresidig pyramid in i berget. Dess botten sluttade 

 något utåt och var beväxt med: 



