825 



('.(ilopldCd murornin ii minitild (i pyramidens J'(irmelia fulujinosa e. 



spets läckande en yta af några Q dm.)- » saxatilis e. 



Lecanora gibbosn r. Prasiula sp. e. 



Physcia stellaris /? adscendcns r. 



Vd väggen nedanför med dess täckande Verrucaria manra-skorpa gingp 

 strimlor med Lecanora, Physcia och Prasiola ner. 



Kamalina polymorpha — Xanthoria lychnea a pygmjua- 

 formationen är ett synnerligen i ögonenfallande samhälle, som 

 redan i Lichenographia Scandinavica uppmärksammades. Th. M. Fhiks 

 säger p. 41 om Ramcdina polymorpha: »Rupes saxaque majora ven- 

 tosa incolit ideoque pra^cipue in scopulis marinis, cacuminibus mon- 

 tium, saxis magnis erraticis camporum etc. invenitur, Xanlhoricc 

 lychnea' persa^pe socia» och p. 147 om Xanthoria lychnea: ; Forma 

 a, ad saxa majora ventosa (sa:'pe socia Ramalimv polymorphce). — ». 

 Det är just på starkt vindexponerade fågeltoppar af bergklintar 

 och högre block af urbergarter, som formationen kommer till ut- 

 veckling. Det vindexponerade läget är tydligen den ena betingelsen. 

 Hvad detta betyder för ståndortens vattenhushållning är svårt att 

 utan direkta observationer afgöra; att märka är bristen på snö- 

 täcke under vintern. Jmfr p. 813. p]gendomligt är, att formationen 

 med såväl Ramalina som Xanthoria kan på sippervattensytor gå ner 

 till lägre nivåer. Jmfr slåndortsanteckningarne 4 och 7. Den andra 

 betingelsen torde, att döma efter ett antal direkta observationer, 

 vara närvaron af fågelexkrement (eller annan lämplig kväfvekälla). 

 Physcia stellaris ,3 adscendens är dock härdigare än Ramalina och 

 Xanthoria mot för stark imprägnation. (Jmfr ståndortsanteckning 4)^ 

 och stora bara Häckar äro vanliga i samhället. Kiselbergartsgrund 

 är troligen den tredje betingelsen. Med dessa edafiska fordringar 

 återkommer Polymorpha-Lychnea-formnWonen öfver ofantliga om- 

 råden. Hvad Norden beträffar, finnas de bägge märkesarterna från 

 Bornholm i söder till Finnmarken i norr, och formationen är an- 

 tecknad från såväl inlandet (t. ex. Örebro) som västkusten (8) och 

 de yttersta skären i öster (9); låglandet (1 — 9) såväl som fjällen (10). 



Karaktärsväxter äro de två arter, efter hvilka jag uppkallat for- 

 mationen. Xanthorian kan någon enstaka gång saknas. Känne- 

 tecknande för inlandet är Ramalina pollinaria och vid kusten äfven 

 andra arter af släktet. För öfrigt ingå Saxicola- och P/?ysnrt-forma- 

 tionens element i olika proportioner. 



