834 



SAPROFILA (KONIOFILA) LAFVAR. 



De saprofila lafvarnes uppträdande i naturen är i hög grad väx- 

 lande. Tillförseln af humusbildningars öfverflödande kväfveföre- 

 ningar förmedlas, hvad de i det följande behandlade lafvarne be- 

 träffar, emellertid i stoftform och med i stort sedt hufvudsakligen 

 dessa tre faktorer som agentia: 1) Nedsipprande vatten. 2) Stoft- 

 imprägnation med vinden. 3) Stoftimprägnation vid stränder. Och 

 efter dessa faktorer uppdelar jag den följande framställningen. 



Sippervatteiiytor och berg-ssegor. 



I inledningen har jag efter mina framställningar i Upplands växt- 

 värld och min S///>a-uppsats antydt de olikheter, som utmärka 

 fanerogam- och mossvegetationen på de klippsamhällen och ur dem 

 utvecklade gräs- och örtbackar, hvilka äro utsatta för imprägnation 

 af koprogent stoft eller koprogena lösningar. F^ör dessa samhällens 

 närmare sammansättning hänvisas till dessa uppsatser och några i 

 det följande lämnade ståndortsanteckningar. 



I dessa nitro-, närmare bestämdt saprof3'tiska samhällen ingå 

 också lafvar. Om man ser på den stora olikheten mellan denna 

 lafvegetation och den, som utvecklas på likartade, icke koprogent 

 påverkade ståndorter, bringas man ovilkorligen att tänka på möj- 

 ligheten af att en del af de ifrågavarande lafvarne själfva äro mer 

 eller mindre nitrofila. Särskildt förtjänar släktet Peltigera att stu- 

 deras ur denna synpunkt. Utom P. r. ufescens från de nu nämnda 

 samhällena gör t. ex. P. spuria ('Ach.) DC. intryck af att vara bunden 

 vid substrat med lätt tillgängligt kväfve eller rikt på salter. Den 

 tycks t. ex. älska gödslad eller bränd mark. Jämför t. ex. Sand- 

 STEDES lokaluppgift p. 150 på det nord västtyska låglandet: »Gern 

 auf gebranntem, abgebautem Buchweizenmoor, auf Brandsteilen im 

 VValde». — Öfverhufvudtaget torde kommande undersökningar göra 

 de koniofila lafvar, som i denna uppsats behandlas, endast till en 

 med de saprofytiska lafvar, som lefva på sina döda kommensaler, 

 eller på humus, eller på afdöende fanerogamdelar o. s. v. sidoord- 

 nad grupp. Jmfr föröfrigt Bitter 1899 och Malme 1901. 



Härmed vare hur som helst, sippervattnet från dessa samhällen 

 framkallar på nedanför liggande klippytor uppträdandet af vissa 

 lafsamhällen, som genom öfverensstämmelsen i karaktärskonstituen- 

 ter med de ornitokoprofila samhällena röjer sin nitrofila, i detta 

 fall saprofila karaktär. 



