835 



De ganska olikartade och varierande former, under hvilka de 

 saprofila lafsanihällena äro utbildade på klipjjornas och blockens 

 sippervattenytor samt segor, vattnade af med kväfveföreningar för- 

 orenad! vatten, kunna l\'da på, att dessa samhällen till sin utbild- 

 ning äro beroende af ilere och invecklade ekologiska faktorer. 



Till en början ha vi att räkna med mängden af och periodicile- 

 ten i själfva de vattenkvantiteter, som tillföras de ifrågavarande yt- 

 typerna. Vidare med beskalTenheten och koncentrationen af sipper- 

 vattnets kväfveföreningar. Olikheterna i Ijusexposilionen tyckas 

 i och för sig vara af betydelse, hvarjämte de framkalla olikheter i 

 afdunstningen och därmed i vattenekonomien. Vidare medför kust- 

 klimatet inr3'ckandet af särskilda arter. 



Redan i kapitlet om de petrofila lafsamhällenas allmänna utveck- 

 ling ha efter mängden af och periodiciteten i sippervattnet utskilts 

 sippervattenytor och bergsegor. De förra äro mesofytiska 

 samhällen, de senare lefva ett amfibiskt lif. 



Källan till de lösningar, som framkalla saprofil lafvegetation, an- 

 tar jag just vara humusbildningar. Som bekant är koncentratio- 

 nen af de lösliga kväfveföreningar, som meteorvattnet utlakar ur 

 normal humus, äfven med stor absolut kväfvehalt mycket ringa. 

 I jämförelse med den direkta nederbördens homeopatiska halt på 

 kväfveföreningar äro de dock ej utan betydelse, hvartill kommer 

 infiltration af medfördt humusstoft. Emellertid bli de ammonium- 

 och nitratföreningar, som utlösas med här ifrågavarande aflag- 

 ringar, än större genom sekundärt inflytande. De här åsyftade 

 gräs- och örtbackarna få nämligen, som framhållits, genom kopro- 

 gent stoft och äfven genom urin och exkrement från människor och 

 djur ett extra tillskott af lösliga kväfveföreningar, och genom deras 

 inflytande oxideras äfven en del af själfva myllans annars svårtill- 

 gängliga kväfvekapital. Detta sippervatten, som naturligtvis för 

 olika lokaler visar olika koncentration, är dock icke sammansatt 

 som det från fågelexkrementen. Det lemnar direkt ammonium- 

 föreningar och nitrat.^) Urinsyra är mycket sparsam, enär den 

 saknas i växtätande djurs urin. Klorider och fosfat finnas i denna 

 i betydligt mindre utsträckning än i fågelexkrementen. 



En högre fuktighetsgrad gynnar exempelvis Physcia obsciira på 

 Ph. cwsias bekostnad. 



') Från kulturjord kan rägn utlaka betydliga salpetersyrekvantiteter. Boiissingault 

 (Miiller S: Weis p. 292) har t, ex. visat, att trädgårdsjord, som efter långvarig 

 torka höll salpetersyra, motsvarande 769 kg. natriumnitrat per hektar, sedan det 

 rägnat 20 dagar, endast höll 32 kg. 



