843 



f) Furus vesicidosus-iormalion med : 



Ascopyllum nodosum Furus vesirulosus y 



g) Furus serr<ilus-ioymi\[\on med: 

 Furus serntlus y 



Relikta Lecanora cartilaginea-förekomater exemplifieras genom 

 följande anteckningar: 



1. Husbyborg p. 82(5. 



2. Bärby p. cS27. 



Om bergs eg o mas natur har redan förut talats. De saprofy- 

 liska lafvarnes uppträdande härstädes har jag föga studerat. Att 

 de dock — t. ex. Lecanora saxicola och Phijscia casia samt 

 (hjrophora hirsiita och Umbilicaria pmliilata, om man nu vill räkna 

 dem till de svaga saprofilerna — under vissa förhållanden finnas 

 insprängda i den svarta cyanofycé-maltan har jag iakttagit. 



Stoftimprä^natioii med yinden. 



Från vägar, åkrar, betesmarker och gårdar upphvirflar vinden 

 i ingalunda obetydliga kvantiteter ett stoft (vindmylla .iohanssox p. 

 26), innehållande häst- och nötkreatursspillning, hvilket uppsamlas 

 af vegetationsmattan i omgifningarna. Af denna koprogena stoft- 

 imprägnation påverkas lafvegetationen på sten, träd och lignum. 



Block och klippor. 



Vegetationen på de block och klipphällar, som bli utsatta för 

 vindmylle-imprägnation, undergår på yttyper af alla slag för- 

 ändringar. 



På zen i ty torn as grålaf- formationer och de lodräta vägg- 

 arnes FaZ/cyz/josa-formation börja dessa med alt en del bladlafvar, 

 särskildt Parmelia conspersa och P. prolLva, tilltaga i antal och frod- 

 växthet. Samtidigt inkommer Caloplaca vitellina på en mängd 

 punkter och därefter Lecanora saxicola. Då denna tilltagit i fre- 

 kvens, och någon af eller alla arterna: Physcia adscendens. Ph. 

 cccsia och Ph. obscnra samt vissa lecideaceer inkommit, är van- 

 ligen den ursprungliga vegetationen så förändrad, att man kan 

 tala om ett saprofytiskt samhälle. Liksom på sippervattenytorna 

 är Ph. ca'sia vanligare än Ph. adscendens: Ph. obscura är mera 



