844 



fuktighetsälskande än de andra arterna. — På genom sprängning 

 eller annat sätt blottlagda ytor kunna de saprofila lafvarne in- 

 komma direkt. 



Vi få sålunda samma saprofytiska utveckling och samma 

 formationer som på sippervattenytor. Som ett allmänt drag för de 

 stoftimprägnerade zenitytornas formationer kan dock framhållas, att 

 de genom mängden af kvarstående element ur grålaf-formationen ha 

 en svagare saprofytisk karaktär än motsvarande formationer på 

 sippervattenytorna. 



Då stoftimprägnationen i allmänhet tilltar i intensitet mot blockens 

 bas, är det mycket vanligt, att på ett block, t. ex. invid en åker, 

 endast nedre delen och fågeltoppen, om sådan finnes, är insprängd 

 med nitrofyter. Denna nedre del öfvergår i fotytan, som icke 

 saknar sina karaktäristiska saprofyter ur släktet Caloplaca. 



Vi börja exemplifieringen genom att anföra fall af sådan basal 

 saprofyt-invasion. 



1. 19 Vs 12. Knifsta, Säbj'. Uppsalagranitblock i betesmark. På en 

 starkt stupande zenityta var liasaldelens grålafTormation insprängd med 

 saprofyter. KaraktärslalVar : 



Acarospont fiiscala e 

 Caloplaca vitellina t s 

 Lecanova cinerea t 

 » varia e 



Lecanora saxicola e 

 Rhizocarpon distinclum y 



» geographiciim t 



I den 3 cm. höga fotzonen, som beskuggades af en snaggig gräs- 

 matta, var den jordiga stenytan till ungefär hälften betäckt af: 



Acarospont fuscala e Lecanora siibfiisca f. e 



(Ailoplaca cerina y chlorina e Physcia adscendens i små exemplar 



» ferriifjinea e med smala bålflikar / 



» vitellina t-s Rhizocarpon dislinclum t 



samt obestämbara krustalafvar, dels äldre med destruerad bål, dels 

 mvcket unga. 



2. 19 -^/(\ 12. Bergens stift, Fåne, Nordvik. Klippa på gårdstomt. 

 Öfre delen bar en Sa.i-a////s C//jerea-formation med insprängda 



Cidoplaca vilellina Lecanora saxicola 



Parnielia conspersa 



Nedanför toppen ett litet hällkar med en liten nedsippringsyta, hvars 

 karaktärsväxt var (laloplaca vitellina. 



