85:^ 



eller intill vägar kunna hela grensystem täckas af Xanthoria parieiina 

 eller A', lijcbnea i stället för den vanliga rikliga-ymniga karaktärs 

 epifyten Evernia priinastri. Det senare var fallet i elt slånsnår vid 

 Kvarnbo, nära Upsala, där (19 ^/i 12) som sådana epifyter antecknades: 



Evernia priinastri e Physcia adscendens e 



Parmelia physodes (L.) e Usnea barbata /3 hirta e 



Xaniboria lychnea /9 polycarpa r—y med frätsår af Hypochnus 

 centrifugiis (Lp:v.) Tusl. 



Alléträden, t. ex. Acer, Tilia och Ubnus, bära på sina stammar 

 en yppig matta af bl. a. Xanthoria parietina, X. lychnea, Physcia- 

 arter, Caloplaca-arier, t. ex. C. vitellina. Undersöker man dessa lafvars 

 bålar, skall man finna, att de mellan och under sina flikar hysa 

 betydligt med stoft från den nedanför liggande vägen. 



Vid en analys af sådana förekomster som de nu meddelade visar 

 det sig sålunda för det första, om man jämför dem med den nor- 

 mala lafbeklädnaden på samma träd- och buskslag i exemplar från 

 samma trakt, lika grofva, lika friställda o. s. v., att såväl en del 

 arter saknas som nya tillkommit. Vi ha anledning misstänka, 

 att dessa nykomlingar äro nitrofila, och om några med ganska stor 

 säkerhet. De äro nämligen dels identiska med nitrofila lafvar 

 på sten, hvilkas nitrofili där är lätt att konstatera, enär de ej växa 

 på sten, som ej genom fågelexkrement eller stoftimprägnation fått 

 ett extra kväfvetillskott, dels tillhöra de något af de tre släkten, 

 Xanthoria, Physcia och Caloplaca, hvars arter åtminstone på sten 

 alltid äro nitrofila. 



För det andra visar det sig, att de olika träd- och buskslagen ha 

 en mycket mer med hvarandra och just genom öfverhandtagandet 

 af de nämnda arterna öfverensstämmande flora än under normala 

 förhållanden. 



Vid denna senare omständighet skola vi särskildt fästa oss. Det 

 är sedan länge bekant, att lafvegetationen på träden i våra stor- 

 städer är i hög grad svag och torftig. Det är då af intresse att se, 

 att de träd, som öfver hufvud taget bära vegetation, förlora sina 

 normala arter, men bibehålla en del andra, hvilka de icke bära under 

 normala förhållanden, men hvilka inkomma vid stoftimprägnation. 



Nyländer fäste tidigt uppmärksamheten vid hithörande fenomen 

 och har inför Sociéetc Botanique de France den 13 juli 1866 lämnat 

 en intressant framställning af lafvegetatationen på träd, trävirke 

 och murar i Paris. Efter hans föredöme ha sedan lämnats flera 



