861 



iilt ge dcMina senare faktor hufvudrollcn är cinellerlid den marina 

 PaWe/ma-formalionens likartade sammansättning med extramarina, 

 tydligt nitrofytiska formationer. Äfven här hehöfvas detaljerade 

 experiment, ty hithörande problem äro af för komplicerad natur 

 att endast kunna afgöras genom ekologiska iakttagelser ute i na- 

 turen. Så har man ännu föga hållpunkter för att förklara de 

 skiljaktigheter, som jämte alla likheter finnas mellan de marina 

 och extramarina nitrofil samhällena. 



Hvarför inför hafvets närhet Xanthorid parietina i stormbältets 

 med de extramarina P/ii/sc/«-formationerna, i hvilka den är mycket 

 sällsynt, så nära besläktade karaktärssamhälle? Är det hafsvattnet, 

 som här är verksamt? Men hvarför återkommer då Xanliwria i 

 sådan utsträckning i Po/)«/«s -barkens Hora? 



Caloplaca iiuiroriim, som på liafsklipporna är så vanlig och efter 

 iillt att döma nitrolil, är sällsynt i inlandets nilrolila samhällen. 

 Den är här i stället kalkälskande och följer så begärligt kalken, att 

 den på äldre stenmurar sällan saknas på murbruket och en zon af 

 stenen omedelbart intill detta, hvarjämte den ockuperar de sipper- 

 vattenytor, som utgå från fogarnas hörn öfver det underliggande blocket. 



Med den supramarina regionen äro vi inne på de kända grå- 

 lafssamhällena. På de vanliga zenitytorna är det C inerea-Sa xa- 

 tilis-formationen, som härskar, med några »hafslafvar» såsom 

 Physcia aqiiila och Lecanora cartilaginea edafidiskt inblandade. De 

 ornitokoprofila samhällena bli på grund af fågelvärldens rikedom 

 vanligare än i inlandet. Liksom i stormregionen öfvergår här in- 

 landets 7^/j«/st-za- samhällen till PaWe////a-formation. Endast på de 

 branta ytorna och de lodräta väggarne uppträder en främmande 

 vegetationstyp; de klädas nämligen ofta med en tjock päls af Rama- 

 lina-formationen, så godt som enbart bildad af en eller ett par 

 ymniga Ramalina-arier. På grund af denna formations närvaro 

 uppställer Warming, 1906, p. IS, sitt /^a/7ja//na-bälte. Delta är ett 

 godt grepp, och det gäller att utröna huru långt in i landet detta 

 bälte går; säkerligen föga långt från hafvet Däremot kan jag ej 

 följa honom, då han, som sätter likhetstecken mellan sina »Balter» 

 och »Associationer», 1906, p. 18, säger: ^Ranuilina-lnvltel (Hamali- 

 netum R. scopolorum) med mange andre gråa, brune og gule Laver, 

 blad- og skorpeformede», och sålunda slår ihop regionens grålafs-, 

 eventuellt kanske Pane//na-formationer med min Ramalina forma- 

 tion. Och då Galloe, 1. c. p. 359, säger: »I RamalinabcTltet do- 

 minerer den umaadelig tykbarkede Ramalina polymorpha sbsp. 



