871 



(lenom öfversvämning och vågsvall inlillreras vegetationen på 

 dessa tvänne bälten med plankton och drift af ganska kväfverik 

 art. Bland plankton-organismerna dominera nämligen vattenblom- 

 ningens alger; Anabivnd /los a(jii(i\ Aj)h(inizomcnon flos afjiKc och 

 andra cyanofyceer, bland det finare driftniaterialet i)ollen, framför- 

 allt af Piniis och Picea. Vegetationen inom öfversvämningsbältet 

 kan bli alldeles öfverdragen af en i torrt tillstånd gråaktig hinna, 

 bestående af just pollenkorn och sönderdelade cyanofyceer. Det vatten- 

 stånd, sjöarne nått under tallens och granens blomning, markeras 

 alltid vid våra strandklippor genom ljusgula till nästa år kvarsit- 

 lande ränder af fastklibbadt pollen (»svalfvelregn»). I slättsjöar 

 kommer mer eller mindre humusblandadt lerstoft att deltaga i in- 

 filtrationen. 



Såväl genom denna infdtration som genom vattendränkningen hål- 

 las en mängd element bland våra lafvar borta från öfversvämnings- 

 bältet. Däremot torde det, i analogi med förutgående resonemang 

 om lafsamhällen och vattenstånd, få anses troligt, att endast den 

 förra faktorn i skvalpbältet håller de påträngande grålafssamhällena 

 i schack. 



Hvad infiltrationens positiva innebörd beträfTar, torde det vara 

 klart alt nitrofila lafvar gynnas i sin utveckling genom den tillför- 

 sel af de ganska stora kvantiteter ammonium-föreningar och nitrat, 

 som uppkomma vid dekompositionen af alla dessa stoftmassor. 



Af de substrat, på hvilka den lakustrina lafvegetationen kan ut- 

 veckla sig, behöfva vi här endast taga hänsyn till sten och trädbark. 



På strandklipporna och strandblocken vid våra insjöar kan man 

 urskilja följande regioner: En supralakustrin region (öfre delen af 

 »Das Land-Gebiet», Schhöteh & Kirschner, p. 15; skvalpbältet urskil- 

 jas ej af dem), hvars underkant faller vid gränsen för vågsvallets 

 inverkan, och en lakustrin region. Dess öfversta del är skvalp- 

 bältet. Jämte öfversvämningsbältet (»Die Grenzzone», Schröter A: 

 Kh^schner, 1. c), motsvarar det, som nämndt, hafssträndernas supra- 

 litoral. Hvad som ligger under detta kan här lämnas ur räkningen, 

 jag känner ännu ej någon permanent submers lafart. 



Om öfversvämningsbältets amlibiskt lefvande lafvar kunna vi 

 i detta samband fatta oss kort, då jag en annan gång vill åter- 



