904 



anledning all undersöka vissna bladspetsar, bladkanter och andra 

 vaga fläckar, som ej göra intryck af att ha uppkommit genom 

 svampangrepp. På sådant sätt upptäckte jag i augusti en Ramularia 

 i vissna bladspetsar och bladkanter nf Hieracium nmhellatiim, en annan 

 på små, knappt märkbara vissna spetsar af bladflikarna hos Achil- 

 lea Millefoliiim, en tredje på helt vissna blad af Cirsium acaiile, 

 hvilkas konidiebärare framträdde då bladen höllos i fuktig kammare. 



I nedanstående förteckning har jag ordnat arterna efter värdplan- 

 tornas familjer, då erfarenheten visat, att dessa svamparter, hvilka 

 liksom så många andra på vissna växtdelar fruktilicerande former 

 börja sin tillvaro som parasiter, äro specialiserade till en enda eller 

 ett fåtal till samma familj hörande värdplantor. För min samman- 

 ställning har jag utom egna samlingar haft tillgång till Upsala bo- 

 taniska museums svampherbarium ^) samt min vän tullförvaltaren 

 .1. Vlp:ugkls herbarium. 



I det följande upptages efter hvarje lokal insamlarens namn eller, 

 om fyndet är publiceradt, en hänvisning till det i litteraturförteck- 

 ningen upptagna arbete, där detta skett. p]tt ! antyder, att jag själf 

 insamlat exemplaret i fråga; ett »non vidi» att jag själf ej haft till- 

 fälle att granska exemplar från den förhandenvarande lokalen. 



C om po sitte. 



Ramularia Cardui Karst.; Sacc. Syll. X p. 507; Lindrotli p. 39. 



(kirdiius crispiis. Västerbotten, Umeå (Vleugel II p. 349); Helsing- 



land, l^oltnäs (Rostrup p. 42: Ramularia på Carduus cripus'); 



(iotlaiid, Visliv ! 

 R. corcontica Bub. & Kab.; Sacc. Sylt. XVIII p. 557. 



Hicraciiiin alpiniim. Lule Lappmark, Sarvesvagge!; Torne L])m. 



Vassijaure! (Micr. 749). 

 R. Lactucae Jaap; Lindau p. 530. 



Lactiicd muralis. Stockliolm, Experimentalfältet ;Eril<s.son, exs. 391 b 



sub nom. R. Lanipsanie Dcsm.; Sacc. f. Lactuc(e Erikss.) 



^) I anseende till den stora betydelse, som tillgång till originalexemplar och 

 autentiska exemplar har för svampstudiet, borde det för de svenska mykologerna 

 vara en oafvislig plikt att till ett mykologiskt centralställe insända beläggexemplar 

 för alla märkligare svampfynd, i främsta rummet alla nybeskrifna arter, dessa helst 

 med påskrift Origiftalexen>pIar. Vi äga i vårt land endast ett större svampherba- 

 rium, nämligen l'i)sala botaniska museums; önskligt vore, att de svenska mykologerna 

 betraktade detta välordnade och ytterst värdefulla herbarium, upprättadt genom 

 prof. Th. M. Fries' initiativ på grundvalen af Elias Fries' svampherbarium, som ett 

 dylikt centralställe, närmast i likhet med Herbarium musei fennici i Finland. 



