4 KARL FREDENBERG. 



draga ens ett så skuggfördragande trädslag som boken. Ty då all gall- 

 ring uppskjutes tills det ytterst tätt uppdragna beståndet uppnått 60 

 år, måste den första gallringen gifvetvis göras ganska svag. Vidare 

 synes det vara rätt vanskligt att vid 120 år — sålunda då ekbeståndet 

 har en ålder af 180 år — afverka hela bokunderväxten för uppdragande 

 af ny sådan, enär ju detta gifvetvis bör gifva till följd, att en mängd 

 vattenskott utslå å ekarna. Hauch & Oppermann framhålla ock be- 

 tänkligheter mot att låta boken gå upp som högskog under ekarna, 

 enär ekstammarna vid bokarnas afverkning betäckas af vattenskott. Med 

 danskarnas korta omloppstid för eken (120 år) nödvändiggöres nämligen 

 i så fall ofta en tidigare afverkning af boken för att hindra den att gå 

 upp i ekkronorna. 



I reviret Hofgeismar voro de äldre ekbestånden mycket dåliga, 

 ibland icke bättre än å våra sämre ekängar. De hade uppdragits glest 

 genom plantering, emedan vid tiden härför de angränsande jordägarna 

 här hade betesrätt, hvarför man icke fick medelst för täta bestånd hindra 

 gräsväxten. I följd af beständens gleshet och frånvaron af underväxt 

 voro stammarna korta, och veden hade grofva årsringar, hvarjämte dess 

 värde ofta nedsattes af genom frost uppkomna kärnskölar. Sådana före- 

 kommo däremot icke i de täta bestånden, där temperaturen efter hvad 

 man sade håller sig mera jämn. Likväl torde orsaken förr vara att söka 

 i det förhållandet, att de mindre snabbt tillväxande stammarna innehålla 

 mindre vatten än de mera snabbväxande, hvilket gör köldens verkningar 

 olika. Det bästa ekvirket betalades här i medeltal med endast 45 mark per 

 fastmeter, om ock för särskildt vackra bitar ända till 80 mark kunde er- 

 hållas. Detta gällde upphugget virke i skogen. — Emellertid höll man 

 nu på att efter hand föryngra dessa bestånd, hvilket uteslutande skedde 

 genom själfsådd utan någon som helst markberedning. Detta syntes 

 märkvärdigt nog gå bra, enär flera fullständigt lyckade sådana föryng- 

 ringar, hvilka icke kraft någon efterkultur, kunde uppvisas. Att föryng- 

 ringen sålunda kunde gå direkt på gräsvallen utan någon markbered- 

 ning, ansågs bero därpå, att gräset i dessa äldre bestånd blifvit så gam- 

 malt, att det till stor del gått ut och att i följd däraf dess rötter icke 

 längre höUo marken så genomväfd, att ollonens groning däraf förhind- 

 rades. Icke heller växte gräset numera så högt, att det kunde förkväfva 

 de små ekplantorna. — Ehuru betesservituten nu voro utlösta, hade 

 man likväl icke ens i de bättre och tätare 70-åriga bestånden ännu upp- 

 dragit återväxt, hvarför marken äfven i dessa var gräsbevuxen. Någon 

 intensiv ekskogsskötsel, jämförlig med den i Spessart, ägde sålunda här 

 icke rum. 



Äfven i Spessart söker man att så vidt möjligt föryngra eken ge- 



