OM KK- OCH nOKSKOGAR I SÖDRA TYSKLAND. 5 



nom själfsädd, livilket alltid äger rum, da rena ekbestånd eller bland- 

 bcständ af ek och bok skola föryngras med ek eller med ek och bok. 

 Men skall ett rent bokbestånd föryngras med ek, måste gifvctvis detta 

 ske genom sådd. Plantering användes icke annat än vid eflcrkultur. 



I bägge fallen sker en svag förhuggning af bestånden c:a 8 år, 

 innan fröår väntas, på det att strötäcket må multna och kronorna ut- 

 vecklas till riklig blombildning. Samtidigt borthugges all underväxt. 

 I de rena ekbestånden stå dock träden vid denna tid ofta så pass glest, 

 att sådan förhuggning knappast behöfver utföras. I allt fall rättas tiden 

 för förhuggningen efter beståndets täthet, strötäckets tjocklek och möj- 

 ligen befintlig rähunuis. 



I det bayerska Spessart hafva de i närheten liggande hemmanen 

 sedan gammalt rätt till strötäkt, ehuru denna rätt genom öfverenskom- 

 melse reglerats sä, att ströet icke får borttagas oftare än hvart 8:de år 

 och detta först efter att beståndet uppnått halfva omloppstiden. Där 

 förekom emellertid aldrig råhumusbildning, hvartill möjligen denna strö- 

 täkt är en bidragande orsak. Men äf\en i det preussiska Spessart, 

 hvarest all rätt till strötäkt blifvit utlöst, hade man äfven i bokbestån- 

 den mycket ringa olägenhet af råhumusbildning. Däremot förekom i 

 reviret Hofgeismar råhumusbildning i stor utsträckning, särskildt i de 

 gamla bokbestånden. Orsaken därtill ville man söka däruti, att be- 

 stånden blifvit för mycket glesställda, i följd hvaraf marken uttorkats, 

 så att mild humusbildning förhindrades. Ty, ehuru strötäcket icke kunde 

 förmultna till mild humus utan tillgång till ljus och luft, så finge dock 

 icke ljus- och lufttillträdet vara för stort, enär i så fall den för förmultning 

 till mild humus behöfliga fuktigheten försvunne, då i stället råhumus- 

 bildning inträdde. 



Under ollonåret uppbackas sedan i september 30 cm. breda rader 

 med I m:s mellanrum frän midt till midt. I slutet af september eller 

 början af oktober falla ollonen frän träden. De uppsamlas sedan af hjon, 

 som lägga upp dem i fårorna på de ställen, där ollon förut icke fallit. 

 Samtidigt öfverhacka de ollonen med något jord. Sedan Ijushugges be- 

 ståndet under vintern, hvarefter dylik ljushuggning mestadels äger rum 

 hvarje år till 5 å 7 är — någon gång ännu längre — efter oUonäret, 

 dä de sista träden borthuggas (se fig. 2). Ibland låter man dock en del af 

 de bästa ekarna stå öfver ända till 20 år för ytterligare tillväxt, men gif- 

 vetvis icke till sådan mängd, att de trycka återväxten. Efter hvarje 

 afverkning bortskaffas riset följande vår. Det är sålunda under en gan- 

 ska tät skärm, som eken uppdrages, hvilket sker för att skydda de små 

 ekplantorna för frost. Dock tryckas alltid dessa mer eller mindre af 

 skärmträden, i följd hvaraf deras utveckling ofta ganska betydligt till- 



