3 . HENRIK HESSELMAN. 



Det är nu snart 50 år, sedan Darwins arbete utkom. Allt fastare 

 har utvecklingsläran slagit rot, allt rikare material har samlats för dess 

 befästande, och i nuvarande stund torde det väl icke finnas någon natur- 

 forskare, som ej är anhängare af densamma. I det afseendet finnes ej 

 längre någon strid. I nuvarande stund rör sig frågan mest om, hur 

 utvecklingen tillgått, och hvilka krafter som därvid varit bestämmande. 

 Det är emellertid ett fält, där forskningen pågår som lifligast och där 

 vetenskapen ännu ej på länge torde sagt sitt sista ord. Om än denna 

 forskning i vissa detaljer ej synes komma att bestyrka Darwins åskåd- 

 ning, är dock hans förtjänst om utvecklingsläran ovansklig. 



Genom sin lära om det naturliga urvalet fäste Darwin naturforskar- 

 nas uppmärksamhet på arternas tillpassning gentemot yttervärlden. 

 Både härigenom och genom flera egna, ytterst viktiga arbeten blef Darwin 

 den egentliga grundläggaren af biologien i inskränkt bemärkelse eller 

 ekologten, den vetenskap, som sysslar med studiet af huru organismer- 

 nas yUre och inre byggnad är beroende af de yttre vilkor, under hvilka 

 de lefva. Af denna vetenskap är läran om skogen, så vidt den rör 

 skogens naturförhållanden, endast en del. 



Den man, hvars namn nu är kändt af hvarje bildad i hela världen, 

 tiUbragte hela sitt lif såsom den stilla, trägna forskaren. Ytterst blygsam 

 och ttllbakadragen, sjuklig och svag ägnade han sig helt åt sin forsk- 

 ning. Idealet af en vetenskapsman, beundransvärd som enskild män- 

 niska, är han icke blott en af de snillrikaste, utan också en af de största 



män, som mänskligheten frambragt. 



Henrik Hesselman. 



