88 KARL FREDENBERG. 



sedermera genom skogsförvaltningen infordra skriftliga anbud, som då 

 pröfvas af domänstyrelsen, eller ock får virkesposten, så framt den ut- 

 göres af sådant rotstående virke, som utan att skadas kan kvarstå, stå 

 öfver till nästa år för att då på samma sätt utbjudas till försäljning. 



Hvad motionären menade med sitt påstående, att den del af huf- 

 vudparten af försäljningarna, som icke sker genom auktioner, sker efter 

 desamma genom underhandsförsäljning »under minimipriset», är svårt 

 att fatta. Om motionären ock med minimipriset afsåg jägmästarnas 

 förslagspris, så förefaller det dock oförklarligt, att motionären skulle 

 kunnat tro, att allt virke, som icke går på auktionerna, sedan alltid säljes 

 under detta pris. Verkliga förhållandet är, att virke icke heller efter 

 auktionerna säljes under jägmästarnas förslagspris, så framt ej särskilda 

 förhållanden därtill föranleda, såsom att dessa jägmästarnas förslagspris 

 pröfvats vara för höga. I allmänhet bli nämligen jägmästarnas förslags- 

 pris grundläggande för minimipriset. 



Såsom särskildt olämpligt framhöll motionären, att den virkesmängd, 

 som skall afverkas, uttages lika stor efter hushållsplaner, gällande för 

 längre eller kortare tid, vanligen 20 år. Det är likväl icke så. Alla 

 hushållningsplaner för kronoparker och kronoegendomars skogar, som 

 stå under skogsstatens förvaltning, fastställas nämligen endast till ledning 

 för skogsskötseln, hvarför skogsförvaltningen kan föreslå helt annan af- 

 verkning, än den i hushållningsplanen beräknade. Så sker ock. I många 

 fall afverkas betydligt mera än hushållningsplanen föreskrifver — ibland 

 ända till dubbelt mera, i andra fall mindre. För en stor del af kronans 

 skogar i Norrland hafva tyvärr ännu inga hushållningsplaner hunnit 

 upprättas, hvarför afverkningsförslagen där måste uppgöras utan led- 

 ning af sådana planer. 



Motionären anförde vidare; »Bestämmandet af minimiprisen (d. v. s. 

 noteringen) göres i allmänhet af personer, som sakna tillfälle att öfver- 

 skåda trävarumarknaden i dess helhet, och deras intryck blifva därför 

 ofta ensidiga. Minimiprisen ändras äfven sällan efter prisväxlingarna på 

 världsmarknaden, utan förblifva i flertalet fall oförändrade år från år på 

 samma plats. > Detta är icke heller riktigt. Såsom förut är omnämndt, 

 bestämmas minimiprisen af domänstyrelsen, af länsstyrelserna med biträde 

 af vederbörande öfverjägmästare samt af öfverjägmästarna. Dessa myn- 

 digheter och personer sakna icke tillfälle att följa virkesnoteringen. En- 

 dast ifråga om virkesposter intill 500 kronors värde har jägmästaren att 

 bestämma minimipriset. Men äfven han har tillfälle att följa med dags- 

 priset i orten, och detta rättar sig efter världsmarknadens växlingar. 

 Jägmästarna uppgöra också sina förslagspris efter ortens dagspris. Be- 

 träffande förslagsprisen för den stora mängd virke, som säljes på höst- 



