92 KARL FREDENBERG. 



Af dessa af motionären anförda och här relaterade uppgifter ansåg 

 motionären »tydligt framgå, att hvarken det nu använda afverknings- 

 eller försäljningssättet är ägnadt att bereda staten bästa möjliga inkomst 

 för sålda skogsprodukter, och att en ändring uti de använda metoderna 

 skulle vara önskvärd». Och vidare anförde motionären: »En sådan 

 ändring torde emellertid icke vara möjlig att åstadkomma med mindre 

 än att kungl. domänstyrelsen delvis omorganiseras, så att den ehåller 

 till sitt förfogande verkligt affärskunniga personer. Man har ju på se- 

 nare tid funnit lämpligt att i andra statens ämbetsverk anställa sak- 

 kunniga, som, utan att behöfva ägna hela sin tid åt ett sådant upp- 

 drag, likväl kunna med sin erfarenhet och sina insikter lämna ämbets- 

 verket ett värderikt stöd i praktiska frågor. Det vill .synas mig, som 

 om detta slags stöd skulle vara särskildt erforderligt och gagnande i fråga 

 om statens virkesaffärer.» — Som jag likväl visat, äro de af motionären 

 lämnade uppgifterna allesammans mer eller mindre oriktiga. 



De egentliga affärer domänstyrelsen har att ombestyra äro försälj- 

 ningar af virke, dock i hufvudsak endast råvaror — å rot eller upp- 

 huggna — samt inköp af egendomar. Som försäljningarna af kronans 

 egendomar ske på auktion enligt af Kungl. Maj:t och Riksdagen be- 

 stämda grunder efter af särskilda sakkunniga verkställda värderingar, få 

 dessa försäljningar mindre egenskap af utaf domänstyrelsen direkt di- 

 rigerade affärer. Ehuru för förstnämnda slag af affärer domänstyrelsen 

 svårligen torde kunna fränkännas nödig sakkunskap och erfarenhet, skulle 

 ju likväl kunna vara till nytta, om i domänstyrelsen likasom i järnvägs- 

 styrelsen och telegrafstyrelsen insattes en eller ett par sakkunniga eller 

 fullmäktige. Denna tanke ändrade emellertid motionären under debatten 

 därhän, att i stället borde i domänstyrelsen inrättas »en verklig affärs- 

 byrå under ledning af en praktisk affärsman, som toge affärsrörelsen 

 om hand». I samma anförande framhöll herr Ekman vidare: »Det är 

 med någon förvåning man hör uttalas tvifvel om, huruvida domänsty- 

 relsen skall vara ett affarsdrifvande verk. Jag kan icke förstå hvad 

 domänstyrelsen skulle vara, om styrelsen icke skulle vara ett affarsdrif- 

 vande verk. Bortsedt från jordbruket, som ju också är ett slags affär, 

 hvad har väl domänstyrelsen att göra annat än att förvalta våra skogar, 

 afverka virket och försälja produkterna? Detta är väl affär och ingen- 

 ting annat än affär.» Ehuru herr Ekman inser, att domänstyrelsen är 

 ett affarsdrifvande verk, och i detta afseende alltså alldeles tog afstånd 

 från de tre reservanterna i statsutskottet, hvilka, ehuru de yrkade bifall 

 till motionen, höllo före, att domänstyrelsen såsom affärsverk icke ens 

 kunde jämföras med telegrafstyrelsen', ville herr E. likväl inrätta en 



' Såsom skäl för denna åsikt framhölls, att under telegrafstyrelsen sortera verkstäder, 

 hvilket icke är fallet med domänstyrelsen, hvartill kommer, atl det förra verket i motsats 



