g KARI, FREUENBERG. 



detta års ingång äter börjat stiga, blir emellertid nettobehållningen år 

 1908 icke obetydligt mindre än år 1907 och torde den för 1909 bhfva 

 ännu mindre, hvartill i sin mån den skedda löneregleringen för skogs- 

 staten kommer att bidraga. Håller emellertid den nu inträdda pris- 

 stegringen i sig och vi sålunda på allvar gå bättre träkonjunkturer till 

 mötes, kan beräknas, att nettobehållningen 19 10, trots den förhöjda af- 

 löningen åt skogsstaten och trots den för sagda år begärda förhöjningen 

 af reservationsanslaget, skall komma att uppgå till minst samma belopp 

 som år 1907. Sedan bör den så småningom kunna ännu mera stegras. 

 Men för att detta må kunna ske, får man ej vara rädd för, att sådana 

 utgifter ökas, som äro behöfliga för att göra skogsskötseln mera inten- 

 siv. I de länder, där skogsskötseln står högst, utgöra utgifterna innemot 

 50 procent af bruttoinkomsten och i några fall öfverstiga utgifterna 

 innemot 50 procent af inkomsterna. Det är ock genom den intensiva 

 skötseln, hvilken gifvetvis kostar mycket penningar, som det lyckats 

 dessa länder att uppdrifva nettobehållningen till en så betydande siffra. 

 Statens skogsväsende bör gifvetvis likaväl som h varje annan affär bedö- 

 mas efter nettobehållningen och icke efter utgifternas storlek. 



I Riksdagens i:a kammare fastade grefve Raoul Hamilton upp- 

 märksamheten därpå, att årsinkomsten från svenska statsskogarna endast 

 var en bråkdel af den inkomst, som de tyska skogarna lämnade, hvilket 

 enligt talarens mening berodde på »ett alltför byråkratiskt regemente i 

 stället för modernt och affärsdugligt sådant». I anledning häraf erinrade 

 godsägaren Ivar Wijk, att det vid en sådan jämförelse vore nödvändigt 

 att äfven jämföra de klimatiska förhållandena. Detta är en mycket 

 viktig anmärkning. Om jorden innehåller alla för trädet behöfliga be- 

 ståndsdelar, men klimatet i högre grad nedsätter vegetationen, så blir i 

 allt fall afkastningen dåhg. Hvad klimatet för skogsvegetationen bety- 

 der, inses lätt, då man vet, att exempelvis på Spetsbergen näringsrik 

 jord förekommer, utan att den likväl förmår att frambringa ett träd. 

 Det är därför af vikt att vid bedömande af afkastningen från de sven- 

 ska statsskogarna taga med i räkningen icke allenast de klimatiska för- 

 hållandena i Sverige i allmänhet utan ock statsskogarnas belägenhet 

 inom vårt vidsträckta land, för hvars skilda delar klimatet är så ytterst 



olika. 



Vid ett öfverslag härom finner man, att 73 procent af statsskogar- 

 nas hela produktiva skogsareal äro belägna inom Norr- och Västerbot- 

 tens län, 18 procent inom de öfriga norrländska länen och Kopparbergs 

 län samt endast 9 procent inom alla de söder därom belägna länen. 

 Om emellertid de 91 procenten af hela statsskogsarealen, som äro be- 

 lägna inom de norrländska länen och Kopparbergs län, voro jämnt för- 



