DOMÄNSTYRELSEN INKÖR 1908 ARS RIKSDAG. lOI 



säinre än \ id inköpet — beroende på antingen en dålig arrendator eller 

 tilläfventyrs försinnmelse pä annat sätt — är ju möjligt. Detta är då 

 likväl ett undantag, som ingalunda berättigar till det af herr Kronlund 

 uttalade omdömet. 



I tidningarna ha några gånger synts mer eller mindre ovederhäftiga 

 notiser angående att kronan å inköpta egendomar lagt ut inägojord till 

 skog. Ifall möjligen dessa påverkat herr Kronlunds kategoriska utta- 

 lande, så vill jag nämna, att, då kronan i enstaka fall utlagt inägojord, 

 jorden där varit så dålig, alt det absolut icke lönat sig att bruka den 

 såsom åker. Om till odling otjänlig mark i fåvitsko uppbrutits, så bör 

 väl den därför icke allt framgent hällas under plog. 



Om herr Kronlund sagt, att staten i vissa fall låter jordbruket för- 

 falla å de inköpta egendomarna, sä skulle jag ha hemställt, att herr 

 Kronlund ville namngifva de egendomar, där detta skulle skett. Då 

 herr Kronlunds svåra anmärkning emellertid gäller alla af staten inköpta 

 egendomar, kan jag gifvet\is icke göra en sådan framställning. Jag får 

 därför i stället inbjuda häradshöfding Kronlund att medfölja mig på 

 någon eller några af mina inspektionsresor. Det skall då blifva en lätt 

 sak för mig att bevisa riktigheten af hvad jag här ofvan anfört. 



Med det sagda har jag gifvetvis icke velat proklamera någon ofel- 

 barhet hos vare sig domänst\'relsen eller den styrelsen underlydande 

 personalen. Fel och brister förekomma obestridligen, men man bör ej 

 tillvitas andra fel än sådana, som man verkligen gjort sig saker till. 

 Lika visst som jag är öfvertygad om, att kritik och blottande af verk- 

 liga fel är till nytta, lika visst tror jag, att det är till skada, om all- 

 mänheten bringas tro, att felaktigheter och missgrepp förekomma, där 

 så icke är förhällandet. Hvarje aftar är mer eller mindre beroende på 

 allmänhetens förtroende. Statens skogshushållning är, såsom det under 

 riksdagsdebatten framhölls, en stor affär, och därför gäller detta äfven 

 denna hushållning. Bristande förtroende frän allmänhetens sida skadar 

 icke allenast direkt, utan det försvårar ock styrelsens dagliga sträfvan 

 att i system och i utförande, i hufvudsak och detalj införa förbättringar 

 och allt mera praktiska anordningar. Det är ock därför det synts mig 

 angeläget att rätta sådana mer eller mindre oriktiga och vilseledande 

 uppgifter, som legat till grund för anmärkningarna. 



Jämföres vår skogshushållning med Tysklands, har man att icke 

 blott taga hänsyn till de så vidt skilda klimatiska förhållandena, de 

 olika virkesprisen m. m., utan man måste ock taga med i räkningen, att 

 skogsväsendet i Tyskland sedan mer än ett sekel varit synnerligen om- 

 huldadt af statsmakterna, under det att skogsväsendet hos oss ej länge 

 hatt att glädja sig åt ett liknande förhållande. I öfrigt har ju statens 



