IIO ETT MEMENTO VID INKÖP AF SKOGSFRO. 



Sedermera har jag äfven å tvenne andra orter i Jämtland besökt 

 IG- å 15-åriga kulturer med tallfrö af sydligt ursprung och äfven där fun- 

 nit samma förhållanden — större delen af de till att börja med tydligen 

 lofvande plantorna afdöda eller tynande. 



Med dessa fakta för ögonen torde man med skäl kunna spörja: 

 kunde ej den ringa skärf vi för närvarande här i landet anse oss böra 

 offra å skogsvårdsåtgärder åtminstone för öfre Norrlands vidkommande 

 finna en bättre användning än till kulturer med sörländskt frö? Mig 

 synes ett förbud mot användandet af exempelvis frö från södra Norrland 

 vid sådder längre norrut vara fullt ut lika väl befogadt som förbudet 

 mot tyskt frö. 



Hellre inga kulturer alls än lägga ned möda och kostnad på sådder, 

 om hvilka man på förhand vet, att de komma att misslyckas. Måhända 

 skulle det missmod, som redan börjat gripa litet hvar vid åsynen af alla 

 misslyckade kulturer häruppe, bytas i en mera förhoppningsfull syn på 

 vårt arbete om vi sådde mera sällan, men sådde med sofradt material. 



Östersund i juli 1908. 



