Il6 HENRIK CARBONNIER. 



verkställa samma åtgärder på den skyldiges bekostnad, och förskjutas jämväl 

 medel härtill. 



Betning inom inhägnad i skogen är alldeles förbjuden såväl som att ha 

 beteskreatur i skogen under natten. — Endast under ständig tillsyn må kreatur 

 släppas i skogen, hvarvid kulturer och föryngringar ej må beträdas, förrän 

 de nått sådan ålder, att någon skada däraf ej längre kan ske. Där föryng- 

 ring pågår medelst blädning, bestämmer revirförvaltningen det antal kreatur, 

 som där får betas. 



Öfverträdandet af alla ofvannämnda lagbestämmelser är belagdt med straft"- 

 päföljd genom böter. 



Dessa lagar kunna ju \id första påseendet synas vara en god säkerhet 

 för de enskilda skogarnas fortbestånd och bibehållande \id full afkastnings- 

 förmåga. 



Efter besök pä stället och vid samtal med dem, som handhafva dessa 

 lagars efterlefnad, får man emellertid snart erfara, att så ej är fallet. 



Anmärkas bör dock, att i likhet med i Hessen ända intill senaste årtionde 

 den fiskaliska delen så godt som enbart utöfvats. 



Afven i Bayern har man emellertid kommit till full insikt om, att det 

 är omöjligt att framkalla en god skogshushållning enbart med lagar, de må 

 nu vara så stränga som helst med hänsyn till bestämmelser eller tillämpning. 

 Detta framhålles också i instruktionen för skogstjänstemännen. Under senaste 

 årtiondet har mycket blifvit gjordt för att uppdrifva hushållningen å enskildes 

 skogar, och sträfvandena härför ha gått ut pä, att det måste ske på öfverty- 

 gelsens väg samt genom undervisning. Med hänsyn till fyllandet af dessa 

 kraf har under de senaste åren en ytterligare uppdelning af reviren verk- 

 ställts, och i följd häraf såväl den högre som lägre personalen blifvit tal- 

 rikare. I revir med stor areal privatskogar ha nya bevakningstrakter bildats. 

 Samtidigt härmed har är 1902 utfärdats en instruktion för bevakare rörande 

 deras förhållande till skogsägarna. Denna instruktion är mycket vidlyftig och 

 ett genomgående drag för densamma är, att man i det yttersta skall undvika 

 att framt\inga något med lagens tillhjälp, utan söka få allt, som måste göras, 

 och ännu mycket mera till stånd pä öf^■ertygelsens väg, hvilket nogsamt fram- 

 går af följande korta utdrag ur instruktionen. 



Det första vilkoret för ett framgångsrikt arbete är noggrann kännedom 

 om skogarnas tillstånd, utsträckning, rådande trädslag, brukliga afverknings- 

 sätt, kalmarker, skogsodling, vården af kulturerna, beständsvård m. m. Ju 

 större uppmärksamheten härutinnan är, desto lättare är det att följa med och 

 uppskatta årliga afverkningar, att känna till skogsägarnas olika behof och att 

 lämna råd vid försäljningar. 



Ingripande med lagens tillhjälp skall i det längsta möjliga und\ikas och 

 skall särskild hänsyn tagas till den ekonomiska ställningen. Först dä uppen- 

 bart trots är förhanden, tillstädjas kraftätgärder. 



Skogsägarna skola sorgfälligt undervisas om lagens innebörd och (even- 

 tuell) straffpåföljd vid underlåtenhet att ställa sig densamma till efterrättelse. 



Vidare säger instruktionen: ->För sä vidt det ej är fråga om skydds- 

 skog, är skogsägaren af lagen ej förhindrad i godtyckligt utnyttjande af den- 

 samma. Han är emellertid skyldig sörja för, att hans egendom, så länge 

 den är afsedd till skogsproduktion, också bibehälles i sin afkastningsförmäga, 

 och att skogen ej ödelägges. » Uppmärksamheten skall i svnnerhet ägnas åt, 



