IIÖ HENRIK CARBONNIER. 



skog, som skall säljas, samt lämnar undervisning om hyggesvård. Om möjligt 

 skola skogsägarna söka träffas med råd, då jordbruksarbetena ej pågå som 

 brådast. 



Vikten af att en stam kunniga skogsarbetare skapas framhålles särskildt. 



Skogsägaren är genom lagen på intet sätt bunden med afseende å det 

 sätt, på hvilket han skall sköta sin skog. När råd lämnas, bör hänsyn så- 

 lunda tagas till hans speciella önskningar. Undervisningen skall gå ut pä 

 att verka för införandet af sådana afverkningssätt, som ständigt bibehålla 

 skogen vid lika och uthållig afkastningsförmäga, hvarvid blädning är att för- 

 orda. Genom denna metod kan också behofvet af olika virkessortiment lät- 

 tast tillgodoses på små arealer, hvarjämte marken i största möjliga utsträck- 

 ning hålles skogbevä,\t. Där på grund af olika omständigheter kalhuggning 

 med kort omloppstid är att föredraga, skall vikten af hjälpgallringar särskildt 

 framhållas och påvisas, huru tillväxten härigenom i hög grad gynnas och 

 stegras. Ett ofta förekommande slag af afverkning är kalhuggning af allt 

 afsättningsbart i skogar, som förut varit bladade. Efter sådan afverkning 

 kvarstår å hygget odugliga buskar och undertryckta träd, som hvarken själfva 

 eller genom sitt frö förmå bilda nytt bestånd. Här skall nödvändigheten af 

 skogsodling med skonande af slutna ungskogsgriipper framhållas. Där skogs- 

 betet är af betydelse, skall nödig hänsyn tagas till detta samt påvisas, huru 

 plantorna kunna skyddas med ris eller kulturfälten inhägnas. För a|)tering 

 och värdering af virke skola råd lämnas, hvarvid skogsägarna skola under- 

 rättas om rådande pris samt de för tillfället gynnsammaste afsättningsmöjlig- 

 heterna. Bland skogsägarna är det mycket vanligt, att skogen säljes på rot 

 och då antingen ett bestämdt område eller vissa stamklasser. Detta försälj- 

 ningssätt är i allmänhet ofördelaktigt, men framtvingas på grund af skogs- 

 ägaren felande insikter rörande aptering och sortering. Det vore sålunda 

 önskvärdt, att personer så småningom utbildades, som härmed kunde stå skogs- 

 ägaren till tjänst. För sä vidt tiden medgifver, må pä ansökan den lägre 

 skogspersonalen lämna l)iträde vid kubering, klassifikation och värdering af 

 virket mot skälig ersättning. 



Vidare framhålles särskildt nyttan af utflykter i skogen, hvilka lämpligen 

 kunna äga rum på söndags- och helgdagseftermiddagar, och skall därvid såväl 

 skogsägaren som den vuxna manliga ungdomen tagas med ut. Jämväl hål- 

 lande af föredrag rörande förhållandena i orten anbefalles. 



Belysande för de framsteg, som gjorts under sista tiden, är följande ut- 

 drag af en grafiskt gjord framställning öfver skogsodling å de enskilda sko- 

 garna i Niederbayern för nio-årsperioden 1897 — 1905. 



I Niederbayern äro 18 % statsskog, 2 ?„ allmänningsskogar och 80 % 

 enskilda skogar. De senares areal är 240,000 hektar. Till skogsodling åt- 

 gick år 1897 4,000,000 plantor men år 1905 18,500,000, och detta utan 

 att den afverkade arealen samtidigt nämnvärdt stegrats. Samma lagbestäm- 

 melser funnos 1897 som 1905. Den öfver fyrdubbelt större plantätgången 

 var till största delen följden af, att genom förut omtalade åtgärder tillsynen 

 öfver lagens efterlefnad blifvit effektivare, men kanske i ännu högre grad 

 däraf, att genom lämplig undervisning den enskilde mera kommit till insikt 

 om, att en fullgod återväxt är ekonomiskt fördelaktigare än en äterväxt, 

 som endast fyller de fordringar, som pä grund af lagen ställas pä den- 

 samma. 



