BERÄTTELSE ÖFVER STUDIERESA, FÖRETAGEN HÖSTEN I907. 12 1 



att betrakta som ett straff, utan är snarare en fördel för vederbörande, som 

 hiirigcnom far fullgod äterväxt utan annat omak än att betala omkostnaderna 

 för något, som ändå enligt lag måste göras, och som kanske ej kunnat göras 

 så bra och billigt, om det hade skett genom ägarens försorg. En lag utan 

 straffpåföljd är ingen lag, och i intet land finnes motstycke härtill. Vidare 

 är förfarandet vid motsträfvighet betydligt enklare i andra länder än här, och 

 aldrig förekomma nitgra besvärligheter för det. Så långt den fiskaliska delen, 

 hvarutinnan vägen är bestämdt utstakad rörande skogsvårdsstyrelsernas befo- 

 genhet och skyldighet. 



Om också denna del jämförd med andra länders lagar lämnar mycket 

 öfrigt att önska, sä äro vi likväl i andra hänseenden betydligt öfverlägsna, 

 hufvudsakligen däruti, att enskildes skogar lyda direkt under skogsvärdsstyrel- 

 serna, som uteslutande äro till för dessa, och som erhålla medel, hvaröfver de 

 äga förfoga, sä godt som oinskränkt till skogshushållningens bästa. 



Flera skogsvårdsstyrelser ha nog redan slagit in på rätt riktning, men 

 det förtjänar dock att nämnas, att erfarenheten har visat, huruledes man föga 

 vinner genom att endast hålla på lagens efterlefnad utan att samtidigt söka 

 frambringa något på öfvertygelsens väg. Efter öfver femtioärig tillvaro har 

 (let visat sig att med lagens tillhjälp marken visserligen kan bibehållas skog- 

 beväxt, men hushållningen i öfrigt har varit densamma. Sedan man emellertid 

 kommit underfund härmed och jämväl slagit in pä den undervisande vägen, 

 har man |)å några år ernått förvånansvärda resultat. 



.\tt u])|)ställa några bestämda regler för det tillvägagångssätt, som bör 

 följas, ställer sig svårt. Man kan emellertid alltid bilda sig ett omdöme af 

 de rön, som i andra länder blifvit gjorda. 



Ett tillräckligt antal skogvaktare är ett hufvudvilkor, sä att respektive 

 distrikt ej bli större, än att innehafvaren ofta kan besöka hvarje särskild del 

 däraf. Under sina resor skola skogvaktarna ej blott se efter afverkningar 

 och skogsodlingar, utan samtidigt söka att så mycket som möjligt komma i 

 beröring med skogsägarna, hvilka böra tagas med ut i skogen och där under- 

 visas i skötseln af densamma. Det, man ej lyckas öfvertyga om den ena 

 gången, skall man åter upptaga vid nästa besök. Åstadkommande af samman- 

 slutningar närliggande gårdar emellan för skogsodlingsarbeten nedbringar skogs- 

 odlingskostnaden väsentligt som ock anläggandet af gemensamma plantskolor 

 och gemensam fröklängning. Inom hvarje sådan sammanslutning bör lämplig 

 person utbildas för att leda skogsarbetena. Biträde bör lämnas jämväl vid 

 värdering af skog till försäljning, förutsatt att afverkningen sker fullt rationelt, 

 som ock vid upprättandet af afverkningskontrakt, h\artill formulär böra till- 

 handahållas. 



Ju närmare sambandet mellan den enskilde skogsägaren och skogsvårds- 

 styrelsen är, desto värdefullare blir arbetet, som af dessa nedlägges pä åstad- 

 kommandet af en förbättrad skogshushållning. 



Eksjö i mars 1908. 



