EX STUUIK ÖKVKR I.N 17 52 Uir.H.VKM HAMlMciK I SKI »ISSKOl SKI.. I 57 



»Nådige Herrar I 



l'Mert, nädigste Herrar, nitiske tankesätt har upgifwit de krafti- 

 gaste Förslag och mast lysande efterdummen lil en för hela Riket 

 nyttig Skogsskiötsel ; hwarföre Edra dyra namn äro redan, i l''-wighetens 

 minnesböcker, och de frodiga stammar, med hvilka I Eder Fostermarck 

 rigtat, djupt ingrafne. Förr skall den dödwide Barrskogen sin behage- 

 liga fägring och grönska bortmista, än det tacksamma Swerige skulle 

 kunna förgäta sä bepriseliga gärningar. Wåra senaste efterkommande 

 skola hålla årliga Högtider till Eder wärdaste åminnelse, när de, i 

 skuggerika lundar säkert få hvila i skygd, under sina höga och lom- 

 muga löfträn, dem I Nådigstc Herrar, ömmast bewakat och skyddat; 

 väl wetande, at det är, sä dåragtigt at plantera trädet, då fruckten skall 

 samlas, som at dämma i ån, rär alt watnet är utlupit. 



Icke utan djupaste fägnad påminner jag mig, huru som fordom 

 mången hög och mägtig Skydds herre låtit sig af sina wördsamme tie- 

 nare, ofta med större nöije tilföra, utur kiäUans wåta sand, en hand, 

 full med watn, af åkermarken en ringa jorduäxt, ur skogen en liten 

 qwist, än rika håfwor och utsökte konststycken, ifrån sielfwa Indierne, 

 och den där flytande Oceanens stränder. 



.Min önskan är upfyld, och min åstundade ära har hunnit sitt 

 mål, om min möda, oförtrutne flit och wärnlöse arbete wunne så up- 

 lysta Kännares och Domares nådigste tycke och bifall 



Himmelen lägge altid sin kraft och sin nåd till alla Edra djupa 

 rådslag och wigtiga öfwerläggningar, så upfylles mitt fägnesamma hop]) 

 och trogna önskan, som städse är 



Eder Excellences 

 Högvälborne Herr Grefwens, 

 Presidentens, Riddarens och ('ommendeurens 

 Allraödmjukaste Tjenare. 

 Clas Bliechert Trozelius. » 



Oenna tillägnan gäller, som förut blifvit nämndt, Baron Eöwenhielm och 

 Tresidenten Piper. Samma tillägnan duger naturligtvis ej för de två andra, 

 nämligen Baron Carl Gustaf Hårleman och assessor Ulric Rudenschöld. För- 

 fattaren måtte emellertid varit närmare bekant med dessa två senare, ty han 

 strängar sin lyra och får fram följande opus: 



»Nåd- och Hög-Gunstige Herrar! 



I, D\'re I.andsens Mänii. som sökeii alluiäii styrcka. 

 Och warden Kr <>in skog, en ömhet som wi tlyrcka; 

 Wår efterwerld hon lär ej glöniina Edra namn, 

 Som man su gerna sökt få bära i sin famn. 

 En af Dem reser kring all Swithiots fagra trackter, 

 att skåda, märcka grant, ga ned i dinpa Schakter, 

 Att waka öfvver det, som .giör alt folcket salt, 

 Och förer rikt förråd kring Manheims wida fält. 

 Eu annan lärer, hur' man genom eld kau twinga 

 Ur trädets löf och barck, samt inra wäsend' bringa, 

 Hwad tjenar oss til färg, mat, läkedom och mer, 

 IMan i Des wittra tal med nöije tolkat ser. 



