158 N. AF ZELI.EX. 



Ho som på sådant sätt, til främmaud' Länder fiker, 



At noga lära det, som giör des uästa riker, 



Han är ju heder wärd, och knapt betalas kan. 



Om än wår Dala Elf, af bara guldet rann. 



Jag willig skyldig är, min i\ördnad til att wisa. 



Och Bägges djupa wett och ädla nit beprisa. 



Demanten skimrar bäst, och får sitt fulla skien, 



När som han kantad blir af egen ädel sten. 



Dock kasten Nådig blick pä dessa ringa rader, 



.Sä smickras jag med hopp, få lefwa nögd och gläder. 



Som länge tråkat har i motgångs bistra sk\'. 



Och näpplig någon gäng sedt lyckans Himmel gry. 



Här finner den sitt skygd, som skog plantera söker, 



Alt efter sin natur, och såleds wäxten öker; 



En Nåd, i sanning stor, at njuta hägn och sold. 



Inunder Edra wärck, mot owäns list och wåld. 



Och härpå går man nögd til Ijufwa tvsta parker, 



A t se den wäxten, som där matter står ell' starcker. 



Rlan gräfwer, qwistar, .skär, alt med en idog hand, 



Af träden wäxa wäl. som frögda Folck och Land. 



Dock när alt detta skier, jag aldri glömmer önska, 



At I, som lagren stads må utan skifte grönska. 



Til Kung och Ständers gagn, samt Eder Sjelf til låf, 



Sä uti Lappars Tjäll, som uti Furstars Håf. 



Högwälborne Herr Barons 

 Och 



Öfwer-Hof-Intendentens, Ceremonie-Mästarens vid 



alla Kongl. Majestets Orden, och Riddarens 



af Nordstjerne Orden, så ock 



AVälborne Herr Assessorens 

 Ödmjukaste Tjenare 

 Clas Blifch. Trozch}ts.-f> 



I inledningen, som är af stort intresse, klagar författaren öfver folkets 

 misshushållande med skogen trots «Kong]ige Förordningar, straff och belö- 

 ningar», ty, fortsätter förf., dessa »kunna ej leda folcket til god hushållning, 

 och afstyra ifrån skogens otidiga åwerckan, utplundring, och barnamords 

 föröfwande på de unga trän, hwadan de sielfwa öfwerdraga sig Guds hotelse 

 och straff. — 



rå samma sida finna vi följande »fria» öfversättning: 



»Nihil homine libero dignius: 



In agris silvisque sunt Senatores. 



Sko.gsskötseln lofwar sig Kungs, Rådets ädla tycke, 

 Och önskar bli ansedd, som Rikets största smycke. 



Författaren omnämner vidare den af Karl XI år i6go tillsatta Skogs- 

 Commissionen, hvilken icke allenast skulle efterleta »stenkolsbrått , utan ock 

 att i Västmanland eller annorstädes efterspana och utsöka »om inga mossar, 

 såsom tjenlige wid järnwerken til kol och wedbrand stodo at finna». Som 

 särdeles nitiske omnämnes presidenten Baron Conrad Ribbing, Petrus Sveden- 

 stierna och Bergmästaren Olof Thunberg. — Förf. rekommenderar Lands- 

 höfding Hiernes sOeconomiske Skrift om wedsparande» för dem, som vilja 

 ha reda på god bränntorfs rätta kännemärken. 



