EN STUDIE ÖKVKR EN I 752 UTGIFVEN HANDBOK. I SKOGSSKÖTSEL. I 63 



Auctor förordar grönkvistning hvart 5:te år i ekskogen och -uthuggning» 

 vid en ålder af 12 — 1 5 år. — 



Han tilliigger vidare, att ekskogen skall gallras hvarje år och hassel- 

 skogen ägas, »efter eget godtfmnandc, och som nyttan och nödwändigheten 

 det fordrar . Kkskogen bör viixa tät, ty dess bättre trifs han. 



Skogsordningarna, anger auctor, befalla plantering af ek ock bok. 



Jag ]>assar här på att uppräkna en del sådana skogsordningar. 



1) Konung Albrechts för Hammars Triding i Trögd uti Upland. 



2) Gustaf Wiuns förordning »at Hassel ej må huggas, fällas, brytas eller 

 barckas», mandatet ^^2 'SSS- 



3) Placatet d. ^^/j 1558, 



4) Patentet d. '/- 1563, bägge angående förbud att fälla och barka ek och 

 andra bärande skogsträd. 



5, 6 o. 7) Johan III:s Ordinant. af '/^ 1569 och 1577. Resolution -% 



1576 »befalla, at swedjeland ej må fällas där ek står.» 

 8") Riafskedet den 3/^, 1644 förbjuder all svedjning. 



9) »I Kongl. Förordningen om allehanda bärande skogsträn i Riket och 

 theras plantering, giorde på Riksdagen i Stockholm den 22 Martii 

 1647 och 21) Augusti 1664, läses ibland annat desse eftertänkelige ord: 

 Men så blifwer så ek, som bok, appel, hägg, oxel och flere af det 

 slaget så missbrukade och förödde, at ock Riket theraf nu lider trång- 

 mål, och mången som gagn theraf nu hafwa kunde, måste söka sin tarf 

 annorstädes i werlden, eller mistat och umbärat til sin och det ge- 

 mena wäsendets stora afsaknad och margfalliga skada.» — 



10) I den senare förordningen (29 aug. 1664) heter det: 



»Emedan största magt påligger, at bärande trän, som wäxa wildt m. m. 

 icke måga utdödas för Efterkommanderne: ty skal detta wara en allmän 

 lag, och af allom, hwad stånd han är af, och hwad heller han af egen 

 rätt och privilegier må hugga bärande trä, eller honom sådant lagli- 

 gen blifwer efterlåiit, blifwa i akt tagit och efterkommit, at för hwarje 

 bärande trä, som borthugges, åter af honom jilanteras på en beqwäm 

 ort, i samma eller nära ställe, twå unga trän af samma art, och stånde 

 hans, eller hans arfwingars skiötsel dera, in til des de undan boskapsbet 

 wuxne äro. Försummar det någon, eller låter de unga trän genom 

 wanskiötsel afbitas och förderfwas, han bote för hwart ungt trä 3 mark, 

 til tre skiftes etc.» 



1 samma lörordning utsattes lifsstraff för dem, som vilja tända eld på 

 skogen. 



ii) i Kungl. Href till Cammar Collegium '?/, 1685 »skal allmogen plikta 

 med gatulop för oloHigit hygge». — 



12) 1 Plakatet den "2 1693 bestämmes, att »för hwart bärande trä, som 

 olofligen hugges på parkarne, botes 24 Dal. Silwermynt, 4 unga plan- 

 teras i stället», samt gifves Kronan 12 mark silfvermynt. 

 För en olofiigt huggen ek »näst Stockholm» botes 50 Dal. S:mt. 



13, 140. 15) Förordningar den '"/i, -^/, och '9/^^ 1683 bestämma, att 

 »Skogarne skola i akttagas och sparsamlingen, men icke egen willigt han- 

 teras.)» — 



16) Instruction för Skogs Commissionen i Skaraborgs län utfärdades den 



39/^ 16S9. 



