164 N. AF ZELLÉN. 



17) >/j 1690 befaldes kommissionen att projectera ett påbud om skogens 

 nyttjande. 



18) ^2 1691 utfärdades Kungl. Maj:ts stadga om skogarnes rätta häfd i 

 Skaraborgs Län. 



I q) »Landshöfdinge Instruction den ^Y, 1687 förmår, at en flitig wård 

 skal hafwas på skogarnes bewarande, och icke hwar och en, efter des 

 lusta, få dem bruka och förderfwa.» — 



20) '^/j 1694 utfärdas Instruction för Skogs- Commissionen i Upland. 



21) ^'/g 1691 anbefalles ståthållaren i Lifland »at conservera skogarne 

 därstädes». — 



22) Högstsalig Hans Majit K. Friedrich 1 ifrade för »skogsträns planterande», 

 — se Bygn. B. XIII Cap. 5 §, samt 



23) Kongl. Stadgan för Giötheborg, Elfsborg och Halland 'j/, 17^5. 



24) Kongl. Förordning af år 1734 § 32 »hwarest så står: De på slättbygderne 

 eller skoglösa hemman boende, skola wara förpligtade, när och omkring 

 sine hus, gärdesgårdar och utmärker i wissa linier och lunder plantera och 

 nedsättja ek, bok, eller andra trän, såsom alm, lind, lönn, ask med flere, 

 som efter jordmånens beskaffenhet bäst wäxa kunna, hwilket af wederbörande 

 bepröfwes, då det sig giöra låter, och plats finnes, samt dem til full 

 wäxt upfreda och hägna, åtminstone i 2 stycken på hwart matlag, hwarje 

 år, deraf de framdeles i längden, så til löf, som bränsle och wirke, 

 gagn och understöd hafwa mage. 



25) Kongl. Förordningen den '°/, 1746 om Ek och Bok. 



26) I Riksdagsbeslutet 1655 säger konungen: »at skogarnes skötsel och 

 wård lägger grunden till .Skepsbyggeriet — — förmå hwar och en — 

 til Skogsplantering - — utan ock dem lydigom och arbetsamom 

 wackra och ansenliga praemier och belöningar wara tildelte. 



27) Skogsordningen 5/^ i739- 



För att få bok- och ekplantering i gång föreslås i § 2 af författaren 

 »at Hans Kongl. Maj:t i nåder täcktes befalla, at hwar Landtman på slätt- 

 bygden skulle plantera 4 Böker eller Ekar», ända till dess han kan framvisa 

 16 stycken »uti god gröda). Emellan dem skulle hasselbuskar planteras. 



I en anmärkning påvisar Trozelius: »För all ting måste man tilse, at 

 trädets frö utsås, alt som de äro mogna, och ej djupare, än sielfwa naturen 

 det utwisar.» 



Något vidare af intresse för oss meddelas ej utom att ordet bok (läse-) 

 kommer af bok (trädet). 



»Barbara Fraxineis pingatur Runa tabellis 

 Quodque Papyrus agit virgula plana valet, 



Barbarerne, de Nordiska eller Göterna, tekna sina Runor på bokspån, 

 och en tunn käpp gör då samma gagn som papper.» 



Oljan af bokollon rekommenderas för hårda svulster, tuggade bokblad 

 för sårade läppar och tandkött. 



Om a fv en b ok få vi veta, att löfven brukas till gurgelvatten vid hals- 

 sjukdomar. 



Asken »wä.xer stort och hastigt» och låter flytta sig efter menniskans be- 

 hag. Landtmännen borde utrota etternässlor vid gärdesgårdarne i deras kål- 

 gårdar och plantera ask i stället — så att deraf blefve ett stort förråd åt 

 dem själfva och utlänningen, som denna trävara dyrt betalade. I en anmärk- 



