IN ME.MORIAM. 17,^ 



un\aiul:imlo af minsta ailn^lskraft (» li inin>tn kostnad. Men genom dessa 

 planer framkallades dock den första ordnade skogsskötseln a flertalet bostäl- 

 len och statens utarrenderade domäner. 1 allmänhet torde afverkningshelo]!- 

 pet hlifvit för ringa. Detta var dock ej lätt att undvika vid tillämi)ning af 

 trakthyggesbruket ä skogar, som väl endast i undantagstail voro i det till- 

 stånd, att ett sådant hushällningssätt kunde pä mönstergillt sätt användas. 

 Afven vid fidlständig indelning gaf trakthuggiiingen i regeln f(ir lagt afverk- 

 ningsl)elo])p med tlet kond)inerade fackverk , som tillämpades enligt bestäm- 

 melserna i 1867 ärs indelningseirkulär. Sedan den första 20-äriga ]>erioden 

 tilländalui)it, har gifvetvis i flertalet fall ett omslag skett, sä att afverkningen 

 lilifvit afsevärdt högre, i vissa fall mer än dubbelt. Men under de gångna 

 decennierna har tilläm|)ningen både af 1867 iirs indelningscirkulär och be- 

 stämmelserna om interimsskogsindelning l)idragit att framkalla det öfverloi)i) 

 af skog, som i regeln ännu finnes ä de allmänna skogarna. Afven om detta 

 i sak ej var bra, var det dock bättre, än om öfverafvcrkning ägt rum. In- 

 skränkning i afverkningen väckte emellertid hos vissa boställshafvare m. fl. 

 missnöje, t )ch sådant alstrades hos mången genom blotta tillkomsten af 

 band, där tillförne fullständig frihet varit rådande. 



Det blef sålunda I!, beskärdt, likasom flertalet personer i en framskjuten 

 ställning, att göra den erfarenheten, att 'det blåser pä höjderna . Äfven vissa 

 tjänstemän bidrogo att rifva storm. B:s kraf på intensivt arbete irriterade en 

 och annan. Det är först eftervärlden, som härför ger honom fullt erkännande. 

 Om vid en tjänstetillsättning en person kände sig förbigängen, kunde man i 

 ]>ressen få läsa en utgjutelse, hvari B. och skogsstyrelsen klandrades. Det 

 var ej heller för alla lätt att mot boställshafvare och jordbruksintressen m. fl. 

 uppträda med foglighet och lugn, synnerligast om de nya bestämmelserna 

 angående skogshushållningen ej följdes. Klagomål ingingo till B., som i ett 

 par fall ej kunde undertrycka det omdömet, att jägmästarne farit fram som 

 förfärliga tyranner . 



Jämväl i fråga om B:s ställning till jakten gjordes anmärkningar. Han 

 hade vid yngre är på ett oförsiktigt sätt uttalat sig ringaktande om jakt i 

 allmänhet, h\ilket i en sä ömtålig fråga är riskabelt. Förhållandet var väl 

 närmast det, atl B. i följd af de pä honom hopade göromälen ej fick tid 

 öfrig för Hubertus tjänst. Men såsom skogsstyrelsens chef tillhörde det honom 

 att äfven ägna jakten intresse, och sin plikt svek han icke. Han beträdde 

 t. o. m. någon gäng jaktstigen, och därvid visade det sig, att han ingalunda 

 saknade jägarens kynne och en skjutskicklighet, som öfverraskade jaktkamra- 

 terna. Skogsstatens och väl äfven en af landets skickligaste jägare uttalade 

 om B. det omdömet, sedan de idkat ra|)])hönsjakt tillsammans, att -han gör 

 dubble pä ra])phöns lika bra som jag . R. deltog fxk såsom skogsstyrelsens 

 chef i ett par kungliga jakter, h\ar\id konung Oscar 11 säges hafva visat ho- 

 nom stor lievågenhet. 



.Xnmärkningarna mot B. voro, som man finner, af obetydlig innebörd och 

 delvis alldeles oberättigade. Helt visst hafva de dock utgjort malört i hans 

 bägare under chefskapet för skogsstyrelsen. Denna tid — den omfattade 

 åtta år — var dock tvifvelsutan den viktigaste och mest kräfvande i hans 

 lif, och det .sätt, hvarpå han fyllt sin ujiijgift, hade berättigat honom att 

 därpå blicka tillbaka med tillfredsställelse. Men då skogsstyrelsens tid var ute. 

 torde han icke kunnat säga, att de åtta aren \oro -^gångna förbi uti rosor . 



