HOIANISKA AKDKr.NINC.EN. 263 



vattnet i nedanför liggande skogsmark. Diirtill kf)nnna de ;in<lra<lc afrinnings- 

 förhällandena och andra l)CtingeIser för ljall)ildningen i marken än förut. 

 Hur pass omfattande verkningar kunna myrutdikningarna i detta hänseende 

 föra med sig? För närvarande vet man intet säkert härom. Men redan nu 

 hör man söka utreda frågan. I framtiden kan det kanske blifva för sent. 

 Enligt min uppfattning bör en undersökning företagas och det inom en ganska 

 snar framtid. Jag anser dock, att denna fråga icke ensamt kan öfverlämnas 

 ät försöksanstalten; hvarken dess arbetskrafter eller den sakkunskap, som 

 där finnes, räcka till för frågans lösande. Däremot skulle saken kunna 

 ordnas genom ett samarbete mellan försöksanstalten och hydrografiska byrån. 

 Dess föreståndare har också lifligt anslutit sig till mitt förslag och utlofvat 

 byråns bistånd. Jag vill därför framlägga saken till diskussion inför domän- 

 styrelsen, hvarviil en del detaljfrågor kunna ordnas. 



Skogar å^utdikade mossar. 



Denna fråga sammanhänger ganska nära med den föregående och har, 

 sä vidt tiden medgifvit, varit föremål för afdelningens verksamhet. Sommaren 

 1904 besöktes de vidtbekanta myrutdikningarna vid (iimo. Sommaren 1905 

 upjjtogs till större delen af arbetena med anläggandet af experimentalfältet vid 

 Rokliden. Under sommaren 1906 besöktes ett stort antal utdikade myrar i 

 Ångermanland, Västerbotten och Norrbotten, såväl på kronans som pä en- 

 skildas marker. Uppmärksamheten vid dessa undersökningar riktades förnäm- 

 ligast på torfvens och markbetäckningens lieskat^enhet, dikningsgraden och 

 trädens sätt att reagera mot utdikningen. Liknande undersökningar företogos 

 sommaren 1907 på profytor, som 10 år förut, 1897, utlagts af framlidne 

 lektor Ai,B. Nilsson. Resultaten af dessa undersökningar äro ganska vä.xlande. 

 Ibland har man redan erhållit vackra eller uppmuntrande resultat, men i 

 allt för många fall äro de förändringar, som dikningen åstadkommit i skogs- 

 vegetationen, ringa eller högst obetvdliga. Det är ej sällan, som man ser 

 mossar, hvilka i tio års tid legat afdikade, utan att skogsträden visat spår till 

 förökad tillväxt — möjligen med undantag af några tallar, som stå alldeles 

 invid dikeskanten. Orsaken ligger ofta i otillfredsställande dikning, t. ex. 

 brist på kompletteringsdiken, andra gånger däremot är förklaringen att söka 

 i mossens beskaffenhet, förekom.st af växtskadliga ämnen (ss. alun), stark upp- 

 frysning, torfvens sammansättning etc. 



( )fver hufvud taget synas dessa undersökningar kimna gifva en ledtråd 

 för att bedöma såväl mossens lämplighet för skogsväxt som det mest pas- 

 sande dikningssättet. Undersökningarna äro emellertid ännu icke af den be- 

 skaffenhet, att de kunna publiceras. 



Under den sistförflutna sommaren utlades tio fasta profytor i vattensjuka 

 torfmarker af olika typer. Alla äro belägna ])å Piteå kronopark i närheten 

 af Onusbergs by. Utdikning skall enligt framställdt förslag utföras nästa 

 sommar. Afsikten med dessa fasta profytor är att kunna följa de förändrin- 

 gar i torfvens beskaffenhet och ytvegetationen, som torrläggningen förorsakar. 

 Det har nämligen ililand visat sig svårt, att af den redan utdikade mossens 

 beskaffenhet sluta sig till, hur den varit som odikad. Som dessa profytor 

 äro belägna i närheten af Roklidens försöksfält och Fagerheden, där försök 



