290 FRÄN SKOGSVÅRDSSTYRELSERNA. 



h\-araf ofvannämnda förbud mot all afverkning ä ifrägakomna omräde skulle 

 upphöra, så snart hofrättens utslag vunnit laga kraft. 



Skogsvärdsstyrelsen fullföljde sina besvär. Synemännen hade vid sin 

 förrättning afgif\it det utlåtande, att ifrågavarande mark vore oduglig till 

 bete, men domstolarna hade godtagit Janssons uppgift, att han behöfde 

 använda marken för bete. Denna ujipgift innebure allenast ett svepskäl. 

 Området i fråga låge borta från gården, betecknades i skifteshandlingarna 

 såsom skogsmark och vore, särskildt med hänsyn till sin areal och skogens 

 värde, att så anse. Hagmarker, hvilka användes till bete, funnes mellan 

 hemmanets spridda åkerlotter. Ett godkännande af Janssons invändning skulle 

 leda till, att Janssons stora och goda hemman blefve nästan utan skog. För 

 att ifrågavarande lag ej skulle blifva illusorisk måste man fordra, att jord- 

 ägarnas ofta framkomna invändningar om behofvet af bete styrktes med 

 goda skäl, och man finge ej fästa alltför stor vikt vid \ähilliga omdömen af 

 vänner och grannar. 



Storm och Jansson yrkade fastställelse af hofrättens utslag. 



Målet föredrogs den 12 juni 1908 i högsta domstolen, hvars flesta 

 ledamöter ( justitieråden Claeson, Bohman, Ramstedt, Cassel, frih. Marks von 

 Wiirtemberg och Skarstedt) ej funno skäl att göra ändring i hofrättens utslag; 

 i följd hvaraf ofvannämnda afverkningsförbud skulle upphöra att gälla. 



Justitierådet Thollander yttrade: »Som genom instrument öfver den af 

 öfverjägmästaren Wallmo med biträden, efter förordnande af Konungens befall- 

 ningshafvande i Stockholms län, d. 26 mars 1906 hållna undersökning, åt 

 hvars innehåll Storm tillerkänt samma vitsord, som om detsamma blifvit 

 beedigadt, måste anses styrkt, att ifrågavarande .skogsskifte blifvit vanskött, 

 i det att vid afverkningen inga fröträd kvarlämnats, hvarigenom skogens 

 bestånd äfventyrats, 



och det icke mot förrättningsprotokollets innehall blif\it ädagalagdt, att 

 skogens utläggande till beteshage skulle för jordägaren vara nödigt, 



pröfvar jag, jämlikt 4 § i lagen angående vård af enskildes skogar d. 

 24 juli 1903, rättvist att med ändring af domstolarnas beslut, förplikta Storm 

 att senast d. i juni 1914 hafva i fullt skogbärande skick återförsatt den 

 efter d. i jan. 1905 afverkade skogsmarken samt att för sagda ändamål icke 

 blott före d. i juni 19 10 verkställa nödig markberedning och erforderlig 

 skogskultur i enlighet med ofvan anmärkta undersökningsinstrument än äfven, 

 där så erfordras, inom af vederbörande länsjägmästare förelagd tid vidtaga 

 erforderliga hjälpkulturer, allt vid äfventyr att skogskultur verkställes genom 

 skogsvårdsstyrelsens försorg på Storms bekostnad. » 



(N. J. A. 190S, ref 128.) 



