3l6 DISKUSSION. 



obehagligt, kunna ju herrarna förstå. Det är ett oefterrättlighetstillständ, som 

 kräfver snar rättelse och lösning. 



Nu sade inledaren, att det skulle vara önskvärdt, att alla vagnar inreddes 

 till rakgaflade. Det skall jag gifva honom rätt i. Men skulle så vara, att 

 äfven rundgaflade vagnar bibehållas, anser jag det icke vara för mycket, 

 om man kunde förmå järnvägsstyrelsen att vidtaga den ändring, att för det 

 första alla vagnar blefve rundgaflade, och att de blefve krönta och justerade 

 i likhet med andra mått och vikter, som förekomma i affärslifvet, och med 

 angifvande på vagnen af den verkliga rymden äfvensom huru mycket råge, 

 som kan, bör och får påläggas. Likaledes vill jag instämma med inledaren 

 däri, att det vore önskvärdt, om vagnarna kunde vägas lastade, så att den 

 fraktbetalande finge betala efter den verkliga vikt, som vagnarna innehölle. 

 Ty det är uppenbart, att den genomsnittliga vikten af 1 5 kg. pr hektoliter, 

 som järnvägsstyrelsen föreslagit, icke är den rätta. Det tror jag, att man kan 

 vara tämligen öfvertygad om, i synnerhet gäller detta, såsom inledaren fram- 

 höll, om kolugnskol. Men jag vill hälla före, att det gäller för alla kol, som 

 man är i tillfälle att lasta direkt frän milkransen, och som således icke blifva 

 utsatta för flera omstjälpningar. 



Då jag af referat från Hindersmässan sett, att järnverksföreningens sty- 

 relse fått i uppdrag att verka för förändring i kolfrakterna — och detta är 

 en sak, som ligger järnverkens män om hjärtat — och att underhandla med 

 järnvägsstyrelsen, så tror jag, att det vore på sin plats, om Skogsvårdsför- 

 eningens styrelse ville göra något i saken, då man väl får anse, att denna 

 fråga om innehållet i kolvagnarna bör ligga kolproducenterna mycket på 

 hjärtat, och man dessutom får antaga, att bland Skogsvärdsföreningens med- 

 lemmar finnes en hel mängd kolproducenter. Jag vill därför taga mig fri- 

 heten hemställa, att Skogsvärdsföreningens styrelse ville taga saken om hand 

 och med en inlaga till järnvägsstyrelsen och äfven till styrelserna för andra 

 järnvägar försöka fä denna fråga förd till sin rätta lösning. 



Disponenten Ollo Hellström: Jag skall bedja få instämma såväl med in- 

 ledaren som med den senaste talaren och äfven för min del framhålla, att 

 det i förevarande hänseende råder ett fullkomligt oefterrättlighetstillständ. 



De föregående talarna ha emellertid uteslutande berört förhållandena vid 

 statens järnvägar. Men man mäste komma ihäg, att kol fraktas i betydande 

 mängd äfven på enskilda järnvägar. Jag har under ett par års tid gjort 

 profmätningar på sådana järnvägars vagnar och funnit, att den s. k. rågen 

 ofta är en fullständig fiktion. Den kan upptagas exempelvis till 60 hekto- 

 liter, men utgöra endast 25 a 30 hektoliter o. s. v. — Rågen är ofta helt 

 enkelt obefintlig. — Att tänka sig, att det skall kunna fortgå som hitttills 

 med att köpa och sälja kol i ett må.tt, som faktiskt icke är något sådant, är 

 omöjligt. Jag ber därför att få instämma med de föregående talarna och 

 särskildt med disponenten Granström däri, att det vore önskvärdt, om Före- 

 ningens för skogsvård styrelse ville taga saken om hand och söka framdrifva 

 något till det bättre såväl i afseende på statens som enskilda järnvägars 

 vagnsmätning. 



