SKOGSARBETARNAS STÄLLNING OCH LEFNADSFO K HALLAN DEN 1 NORRLAND. 323 



hag af draget eller kylan; han äter sig skrofmätt, drager hufvan öfver 

 öronen och kry[)er under fallen, där han sofver som en stock och vak- 

 nar vid sunda vätskor. Jag vet, att sä är. Jag har själf left detta lif 

 under länga tider ett flertal år och alltid funnit mig väl däraf. 



De arbetare, som användas vid virkesdrifning, kolning och flottning, 

 äro öfver hufvud taget s. k. löst folk, som arbeta säsongvis. De hafva 

 sitt hem i den aflägsna bygden eller på de strödda skogshemmanen och 

 måste under arbetet vanligen söka skydd i kojor eller baracker. I lillills 

 har ej varit ovanligt, att arbetsgifvaren öfverenskommer med kontrakts- 

 tagaren eller skogsarbetaren om uppförande af baracker och stallar, hvar- 

 för ersättning antingen utgår särskildt eller intages i drifningspriset. 



För att tydligen kunna demonstrera några af de mest förekommande 

 typer af baracker och kojor, har jag upprättat ett skissblad, hvaraf några 

 blåkopior tagits, hvilka ligga på ordförandens bord, och behagade her- 

 rarna taga del af dem. En inom mellersta Norrland rätt ofta förekom- 

 mande barack såväl för skogs- som flottningsarbetare är typ I (fig i). 

 Den göres vanligen i kvadratlik form, med taket lutande åt fyra sidor, men 

 då den afser att rymma ett större antal arbetare, dragés den ut, sä att 

 den får större längd än bredd. Baracken uppföres merendels af torr- 

 timmer, rundt eller skrädt på två sidor med vanliga knutlag. Mellan 

 stockarna lägges rikligt med mossa, och tillser man, att väggarna vid 

 timringen noga hopdragas, så att de blifva dragfria. Någon grund bryr 

 man sig ej om, utan tagas grofva torrakar till syllstockar, hvilka delvis 

 nedgräfvas i jorden. Rundt om barackens fot uppkastar man en jord- 

 bänk, som ytterst stödes af ett par knuthuggna stenar. Golfvet i barac- 

 ken uppfylles till 20 å 25 cm. höjd med jord, helst sandblandad torf- 

 mull. Genom skydd af den yttre jordbänken häller detta jordgolf kvar 

 den värme, det tager åt sig från eldhärden. Tak pålägges af klufvet 

 virke, hvarå granbark eller björknäfver utbredes; på detta underlag fylles 

 med jord eller torf och ytterst pålägges omsorgsfullt ett skyddstak af 

 handklufven spån. Ofver eldpallen göres en fyrkantöppning i taket af 

 c:a 80 cm:s sida, pä hvilken timras en skorsten af rundvirke eller plank. 

 Ärilen eller den s. k. eldpallen göres mycket stor och lägges i de större 

 barackerna midt i rummet för att jämnt sprida värme åt alla håll samt 

 för att vara tillgänglig från alla sidor vid matlagningen. Vid en barack 

 för 20 ä 30 man göres den 2 meter lång och en dryg meter bred. Den 

 timras af rundvirke som en vanlig timmerkista till o," meters höjd, fylles 

 med jord och sten och täckes öfverst med flata stenar för själfva ärilen. 

 I riktning med eldpallens långsidor inrättas liggplatserna i 2 etager med 

 botten af handsågad eller klufven och fintäljd plank. 



Bänkarne böra vara flyttbara med 1,7 meters längd. Framför fönstret, 



SfiP^rf^rdf/oreningens Tidskri/t t(jOQ. 22 



