33S DISKUSSION. 



D:r Gunnar Andersson: Jag har varit i tillfälle att under flera års van- 

 dringar i Norrlands skogar se ett stor antal skogskojor och kan icke instämma 

 i de blomstermålningar jägmästare Bellander framlagt rörande dem. Det är 

 ju möjligt, att i de bygder, där en ordnad skogsdrift äger rum, man kommit 

 längre i detta hänsf ende. De fel däremot, som jägmästare Bellander i ett och 

 annat fall vill medgifva förefinnas hos skogskojorna, existera nog. 



Jag vill icke yttra mig om, hvilken plan för dessa kojor som är den 

 bästa, men jag vill icke bestrida, att de i mänga fall äro så slarfvigt upp- 

 förda, att de blifva i hög grad dragiga. Hvilken typ man än använder för 

 en sådan bostad, är en dragig sådan för en person, som kommer svettig hem 

 och skall hastigt afkylas, osund och medför de sjukdomar, som nedbryta en 

 stor del af Norrlandsbefolkningen: reumatism och tuberkulos, som arbetarna 

 få dragas med redan vid tidiga år. Jag tror, att det har syndats alltför myc- 

 ket därvidlag, och jag tror i motsats till generaldirektör Fredenberg, att det 

 har syndats mycket på kronoparkerna, och att det helt och hållet lämnats åt 

 det enskilda initiativet att göra hvad det vill utan all kontroll. Jag tror där- 

 för, att det är i hög grad nödvändigt, att staten tager hand om denna sak 

 icke blott såsom föregångsman utan för att få skogskojorna å kronoparkerfta 

 anlagda på ett praktiskt sätt, på ett sätt, som ligger i skogsskötselns intresse 

 och icke i den tillfällige afverkarens. 



Det är emellertid en fråga, som kanske är förbisedd här, och det är den 

 stora sociala fråga, det gäller. Jag tror, att vi för litet tänkt på den omfatt- 

 ning, denna fråga under de närmaste åren får. Det är fackföreningarna, som 

 tagit denna sak om hand. Jag fick mig tillsänd i höstas det socialdemokra- 

 tiska organet »Nya Samhället» från Sundsvall med några artiklar om skogs- 

 kojorna. Jag fick 2 eller 3 nummer af tidningen, där det gjorts en enquéte 

 om dem för en viss trakt. Det hade gjorts en beskrifning af kojorna, och 

 det angafs, hvar de voro belägna, så att det kunde kontrolleras. Jag tror, 

 att saken ligger sä nu, att organisationerna äro i färd med att taga upp frå- 

 gan, och jag tror, att det vore synnerligen klokt att i tid försöka att taga 

 den nytta och hjälp af dem, man kan fä, först och främst för att gifva dem 

 rätt i, hvad de hafva rätt uti, och vidare för att fä erfarenhet af de arbetare, 

 som under läng tid bott i dessa kojor. Det är en helt annan sak, om före- 

 draganden eller jag bo en natt i en sådan koja och fä en ungefärlig före- 

 ställning om den, eller att vistas där under den länga tid, som en arbetare 

 skall vistas där. Jag tror, att man därför gör klokt i att sä mycket som 

 möjligt låta arbetarna genom yttranden uppställa sina önskningar och fordringar 

 och att sedermera ingå i kritik däröfver och försöka hälla emot, hvad som blir 

 för betungande för industrien, men vidtaga de förändringar, som kunna göras 

 utan att medföra stora kostnader, men som kunna bidraga till trefnaden för dem, 

 som bo där. Vi skola icke göra öfverklasshus men tillmötesgå de sträfvanden, 

 som kunna göra .sig gällande frän deras sida, som begagna skogskojorna. 



Jag tror, att man i ett par punkter bör vidtaga förbättringar, särskildt 

 beträffande krafvet pä ljus. Ljuset är under den norrländska vintern spar- 

 samt, så att en ökning af ljuset i kojorna är en mycket god sak. Först och 

 främst är ljuset en fiende till bakterierna, och vidare är det en fiende till 

 osnyggheten. Jag tror, att det vore klokt att söka få till stånd ett samarbete 

 med arbetarna och dem, som bo i dessa kojor, och att icke pä egen hand 

 söka ordna denna sak. 



