SKOGSBKSKATTNtNGSFRÅGAN. 353 



Fastighetsägaren drabbas af för härd skatteböriia, visserhgen icke i tidens 

 längd, men under de år, dä han icke har inkomst af skogen. Och 

 denna hårda skattebörda kan drifva honom antingen till att helt och 

 hållet gå ifrån fastigheten, t. ex. sälja den till bolag, eller ock till att 

 för tidigt afverka skogen. I det förra fallet har man ju ett ur social- 

 politisk synpunkt mindre önskvärdt resultat. Man har här i landet pä 

 sista tiden genom lagstiftningen sökt att så vidt möjligt behålla bön- 

 derna vid deras fastigheter och hindra dessa fastigheters öfvergäng till 

 bolagen. Följaktligen är det klart, att icke skattelagstiftningen bör gå 

 i rakt motsatt linje mot hela denna sociala politik. Och vidare förefinnes, 

 i det fall att skogsägaren tvingas att för tidigt hugga ned skogen, ett 

 motarbetande af en annan princip, som pä senare åren gjort sig gällande 

 i lagstiftningen, nämligen att så vidt möjligt åstadkomma en god skogs- 

 vård frän den enskilde skogsägarens sida. Jag menar, att när våra 

 sträfvanden eljest gå i den riktningen, bör också skattelagstiftningen 

 läggas så, att den icke motverkar ett sådant program utan tvärt om 

 understödjer detsamma. Under nuvarande förhållanden anmärkes det 

 emellertid, och tydligen med rätta, att en för hög taxering pä en skogs- 

 egendom gör, att det blir så dyrbart att sitta med denna egendom sådan 

 den är, att skogsägaren drifves att athugga sin skog för att nedbringa 

 taxeringsvärdet och att skogen sålunda kommer att sköflas långt tidi- 

 gare än under andra beskattningsförhållanden skulle hafva skett. Utaf 

 detta resonemang finner jag, att vi icke kunna gå denna väg utan måste 

 välja den andra metoden, som består däri, att vi vänta med uttagande 

 af skatten, tills skogen afverkas och således den vinst, som kan anses 

 representerad genom skogstillväxten, verkligen blir realiserad. Jag kom- 

 mer alltså till det resultatet, att vi skola beskatta inkomsten af skogsaf- 

 vcrkningen, när denna inkomst verkligen erhålles. Hafva vi kommit så 

 långt, ligger det uppenbart närmast till hands, om vi se saken från 

 skatteteknisk synpunkt, att vi lägga hela denna beskattning under in- 

 komstskatten. Vi skulle vänta, till dess inkomst af skogen erhöUes, och 

 dä skulle denna inkomst beskattas på samma sätt som all annan inkomst. 

 Men, såsom jag från början nämnde, inkomst af .skog har väsentligen 

 annan karaktär än annan inkomst, och om man någon smula fördjupar 

 sig i detta problem, torde man finna, att beskattningen af inkomst af 

 skog är förknijjpad med väsentliga svårigheter. En af dessa väsentliga 

 svårigheter är, att, om vi vilja hafva fram en nettoinkomst sådan den be- 

 höfves för inkomstskatten, måste afdrag lämnas för den del af den ur- 

 sprungliga köpeskillingen, som kommer på årets afverkning. Om man 

 tänker sig, att man köper en skogsegendom och sedermera under en 

 följd af år dels själf afverkar skogen, dels frånsäljer små jordbrukslotter. 



