354 



GUSTAV CASSEL. 



dels upplåter andra delar af egendomen till afverkning och dels upplåter 

 på storskogen afverkningsrätt till en viss dimension och upprepar detta 

 under en följd af år, huru skall det då vara möjligt att för hvarje sådan 

 försäljning, som göres, uträkna, huru mycket af den ursprungligen er- 

 lagda köpeskillingen skall afdragas från den inkomst, som då erhålles? 

 Detta är ett så godt som olösligt problem. Det har framlagts en del 

 förslag i den riktningen, men de hafva aldrig fördjupat sig i detaljerna 

 och ha strandat just på de utomordentliga svårigheter, som jag nu antydt. 

 För att verkligen kunna genomföra något sådant förslag, måste man 

 naturligtvis hafva en fullt rationell amortering af den ursprungligen 

 erlagda köpeskillingen och fördela den på de olika värdeföremålen, som 

 afyttras från fastigheten. Afven om den enskilde i sin bokföring skulle 

 kunna genomföra något sådant pä rationellt sätt, är det mycket svårt 

 för taxeringsnämnden att följa den enskildes åtgärder därutinnan och 

 att kontrollera dem. Hela taxeringsförfarandet i vårt land, hela den 

 administrativa apparat, som i detta afseende sättes i gång, har icke den 

 kontinuitet, som härvidlag behöfves, utan det är en särskild taxerings- 

 myndighet, som ingriper för hvarje år, och det finnes icke någon sam- 

 manhängande administration af hela värt skatteväsende. Vi få således 

 icke tänka oss, att taxeringsmyndigheterna kunna sitta och föra bok 

 öfver, huru en skogsägare år efter år amorterar den pä skogen nedlagda 

 köpeskillingen. Och då man icke kan göra detta, saknas uppenbarligen 

 kontroll. För min del är jag öfvertygad om, att beviljandet af ett dylikt 

 afdrag stöter på mycket stora svårigheter. 



Jag har således för min del funnit, att den vägen kan man icke gå. 

 Men då man ju måste beskatta den inkomst, som erhålles vid skogens 

 afverkning, hvilken väg står då öppen? Uppenbarligen den att säga, 

 att vi gifva oss icke in på någon beräkning af afdrag, utan lägga en 

 fristående skatt på värdet af den skog, som afverkas. Denna skatt 

 benämna vi skogsaccis för att beteckna, att den är en fristående skatt 

 och icke har något att göra med den vanliga inkomstskatten. 



Genom en dylik skogsaccis vinner man väsentliga fördelar. Hela 

 skatten för skogens värde uttages vid afverkningan eller vid det tillfälle, 

 då äganderätten till skogen afskiljes från äganderätten till marken. Där- 

 igenom koncentreras hela beskattningen till ett tillfälle, då skatteobjektet 

 är fullt bestämdt. Några afdrag ifrågakomma icke, och det är alltså 

 ytterst enkelt att genomföra en taxering af detta skatteobjekt och att 

 skapa en fullt verksam kontroll. Ur denna skattesynpunkt har således 

 uppenbarligen skogsaccisen stora fördelar. Men, säger man då; Detta är 

 mycket bra, men är det icke orättvist att neka afdrag för hela den 

 erlagda köpeskillingen? Jag har redan sagt, att det vore oriktigt, om 



