SKOGSBF.sk A riMNT.SFRAC. AN. 359 



för skogsaccisen. Detta kan vara bra för de skogsägare, hvilkas fastig- 

 heters taxeringsvärden betinna sig därunder, men för de skogsägare, 

 med afseende å hvilkas fastigheter taxeringsvärdena ligga vid den öfre 

 gränsen och som sålunda fått sin växande skog medtagen i taxerings- 

 värdet, är det en klen tröst, att den statistiska bokföringen i det stora 

 hela finner skogsvärdet icke vara medtaget i taxeringen. Det är sålunda 

 vilseledande, då man i detta sammanhang talar om, att man tills vidare 

 vill bibehålla det nuvarande systemet, ty för närvarande finnes icke 

 något system. Finansministern förutsätter, att vid taxeringsvärdets be- 

 stämmande hänsyn väl tagits till fastigheternas skogstillgång, men att i 

 taxeringen icke inbegripits ståndskogens fulla värde. Detta är den 

 synnerligen diplomatiska term, under hvilken man söker sammanfatta 

 det nuvarande tillståndet med afseende på skogsbeskattningen. Men 

 under denna formulering kan man inbegripa alla de olika metoderna 

 för taxering af skog, som i praxis för närvarande äro använda här i 

 Sverige. Detta är uppenbart icke någon fast utgångspunkt för en skatte- 

 lagstiftning. Vidare skola vi observera, att utvecklingen för närvarande 

 går i riktning af högre taxeringsvärden på .skogen. Det har varit på 

 detta sätt länge, och denna tendens framträdde allra tydligast vid den 

 senaste allmänna fastighetstaxeringen. Om vi jämföra taxeringarna för 

 1907 med taxeringarna för igo8, finna vi, att taxeringsvärdena å jord- 

 bruksfastigheter på landsbygden stigit med i genomsnitt i6 %. Öfver 

 detta belopp ligger hela Norrland, och vidare är det en stark höjning i 

 Värmland och Jönköpings län. Detta tyder nu på, att höjningen väsent- 

 ligen beror därpå, att man i större omfattning än förut lagt in skogens 

 värde i fastigheternas taxeringsvärde. Således kan denna form af skogs- 

 beskattning icke anses byggd på en fast grund. Det har frågats: kan 

 man bygga en ny skattelag på den grund, att gällande bevillningsför- 

 ordning icke längre tillämpas? Därpå har man svarat, att man kan 

 bygga en ny lag på det förhållande, att bevillningsförordningen genom 

 praxis fått en viss tillämpning, och till detta svar ansluter sig finans- 

 ministern i årets k. proposition. Men det betänkliga är just, att bevill- 

 ningsförordningen alldeles icke fått någon viss tillämpning. Det är ju 

 dock i själfva verket en af våra mest angelägna uppgifter pä skatte- 

 politikens område att komma därhän, att \i fa en fast tillämpning af 

 bevillningsförordningen, en fast rättsordning, så att icke en skogsägare 

 är utsatt för rent godtycke, såsom för närvarande, dä ingen människa 

 kan .säga, huru det är, och dä man för att omtala, huru det bör vara, 

 måste tala i en mångtydig och sväfvande fras. Då existerar icke en 

 fast rättsordning, och det är ett förhällande, som är mycket att beklaga. 

 Här föreligger således en mycket stor och viktig fråga, och den är nog 



