skogsbeskattningsfrAgan. 363 



tillmötesgå de önskningar, som så många gånger under de senaste tio- 

 talen af år biifvit framställda särskildt frän representanter för de norr- 

 ländska skogskommuncrna, så bör man gå med pä en skogsaccis af 

 den art, som Kung!. Maj:t föreslagit som en rent provisorisk åtgärd. 

 Men då bör denna skatt utgå icke blott till den borgerliga kommunen 

 (den skall enligt förslaget äfven utgå till den kyrkliga), utan äfven åtmin- 

 stone till vägkommunen. Det synes mig minst lika viktigt, att den 

 utgår till vägkommunen som till den borgerliga kommunen. 



Under denna förutsättning tror jag, att man kan gå ined på det 

 kungl. förslaget såsom en provisorisk åtgärd, men då böra också alla, 

 som äro verkligt intresserade af denna både för våra finansiella förhål- 

 landen och våra skogsvårdsförhällanden så utomordentligt viktiga fråga, 

 göra klart för sig, att med detta provisoriska förslag är öfver hufvud 

 intet definitivt åtgjordt. Hela frågan om skogsbeskattningens rationella 

 ordnande kvarstår, och särskildt de, som hafva att be\aka skogsvårds- 

 intresset, hafva all anledning att fortfarande hafva sin uppmärksamhet 

 riktad på problemet. 



II. 

 Diskussion. 



Ordföranden: Föreningen har redan genom handklappningar visat sin tack- 

 samhet, men jag ber att å Föreningens vägnar ytterligare få tacka professor 

 Cassel, som velat komma till oss och hålla det intressanta föredraget. 



D:r Frans Kempe: Sedan årtionden tillbaka hafva heskattningsförhållan- 

 ilena i Norrland lämnat åtskilligt öfrigt att önska, men i första rummet har 

 man funnit beskattningen af jordbruksfastigheter vara synnerligen ojämn. Hem- 

 man af lika värde äro taxerade till vidt skilda belopp. Som e.xempel må an- 

 föras ett hemman, taxeradt till 25,000 kronor, som icke är mera värdt än ett 

 angränsande hemman, taxeradt till endast 2,500 kronor. 



.\nledningarna därtill äro flera. Först af dem vill jag anföra taxerings- 

 myndigheternas oförmåga att känna hemmanskogarnas verkliga värde, och man 

 kan heller icke af dessa myndigheter begära, att de skola hafva noggrann 

 kännedom om hvad som finnes på hvarje hemmans skog i Norrland. En 

 annan anledning är den, att upplåtande af afverkningsrätten tillätits spela in 

 i den grad, som skett. När afverkningsrätten å ett hemman säljes, blir rim- 

 ligen hemmanet taxeradt till endast jordbruksvärdet, ^■idare hafva bönderna 

 gifvetvis varit synnerligen måna om att icke fä sina hemman höjda i värde, 

 och då de hafva makten inom beskattningen, hafva de naturligtvis i detta af- 

 seende kunnat utöfva ett starkt inflvtande. Det har också händt. att ^■älnlå- 



