366 DISKUSSION. 



förordningen kan gifva anledning till, uppskatta en skog till hela sitt realisa- 

 tionsvärde, äfven när det finns ett öfverskott af gammal skog. Detta kan 

 blifva alltför betimgande, och, skall man därpå lägga en skogsaccis, kan det 

 icke undvikas, att det blir en ytterligare dubbelbeskattning. 



Jägmästare Sljernspctz ; Efter den utmärkta utredning af frågan, som in- 

 ledaren framlagt och hvilken för kanske flertalet af oss för första gången rik- 

 tigt belyst frågans innebörd, kan jag för min del icke annat än ställa mig 

 ytterst tveksam om lämpligheten af regeringens förslag om skogsaccis. Såsom 

 inledaren framhöll, är ju det påståendet, att det skulle blifva en dubbelbeskatt- 

 ning, icke obefogadt, och då det för närvarande finnes fastighetsägare, som 

 hafva sin egendom så högt uppskattad, att till och med skogens hela värde 

 medtagits vid bevillningstaxeringen, blefve det ganska betungande med ytter- 

 ligare en skogsaccis. Det blefve troligen så betungande, att kanske en reali- 

 sation af den öfverbeskattade egendomen blefve nödvändig. Beskattningen af 

 jordbruksfastigheterna, särskildt i den bygd jag känner till, är mycket ojämn, 

 såsom doktor Kempe också framhöll, och det skulle kännas ytterst betungande 

 för dem, som hafva sin egendom uppskattad till fulla värdet och få betala 

 skatt till stat och kommun för detta värde, att ytterligare drabbas af en ny 

 skattetunga. 



Dessutom misstänker jag, att det provisorium, som regeringen tänkt sig 

 i fråga om påläggande af skogsaccis på den skog, som afverkas till afsalu, 

 icke blir något provisorium, utan att det nog kommer att räcka en lång pe- 

 riod framåt. Och kommer den politiska läggningen och den politiska makten 

 att förflyttas ät vänster, är jag ganska öfvertygad om, att icke blir det någon 

 lättnad, utan snarare kommer detta provisorium, hvilket allmänt erkännes vara 

 en tunga, att göras ännu tyngre. 



För mig förefaller det, som om skogsskattekommitténs förslag att taxera 

 en beräknad afkastning af en skogsegendom vore det rätta. Sedermera blir det 

 egendomsägarens sak, om han vill öfverbeskatta afkastningen eller han vill 

 inskränka densamma under den normala. Men förr än vi fått en helt och 

 hållet omlagd skattelagstiftning i det afseendet, att själfva bestämmandet af 

 taxeringsvärdena tillgår på ett helt annat och mera opartiskt sätt än nu sker, 

 förr tror jag icke, att det är någon fördel med skogsaccisen. Men under 

 ändrade och mera rättvisa taxeringsförhållanden vore den mycket mera till- 

 talande för mig, än jag tror, den är för flertalet af dem, som hafva med skog 

 och skogsbeskattning att göra. 



Friherre Adehivärd: Jag delar till fullo den uppfattning, som af inledaren 

 här framställts beträffande skogsskattelagstiftningen i dess helhet. Jag finner 

 också, att det slut, till hvilket inledaren kom, är alldeles riktigt. I )et före- 

 faller mig blott, som om han alltför mycket begränsade den slutledning, till 

 hvilken han kom. Han sade nämligen, att om skogsaccisen, sådan den nu 

 föreligger, skulle antagas, borde det betonas och framhållas, att det endast 

 vore i form af ett provisorium, och att man således endast skulle tänka sig 

 den gällande för en kortare tidrymd. Inledaren framhöll vidare såsom sin 

 åsikt, att då skogsaccisen afser att vara en kommunal beskattning, den icke 

 borde vara en sådan blott för den borgerliga kommunen, utan äfven för de 

 särskilda vägkommunerna. Då man emellertid har klart för sig och erkänner. 



