skogsbeskattningsfrAgan. 367 



att denna skogsaccis, såsom den nii tramkoniniit, l)ör vara att betrakta såsom 

 ett provisorium — ett provisorium framkalladt däraf, att vissa kommuner be- 

 finna sig i en ur skattesynpunkt nödställd belägenhet — synes det mig, att 

 det också borde vara själffallet, att man icke skulle tillämpa detta provisorium 

 för andra delar af landet, än där det verkligen fmns kommuner med en i 

 skattehänseende nödställd belägenhet. 1 inledningsanförandet framhölls, att 

 detta förhallande egentligen endast är rådande i Norrland och Dalarna, men 

 att det icke kan sägas vara till finnandes i de södra delarna af landet, där 

 dessutom olägenheten med denna skatt framträder skarpare, emedan fastighets- 

 taxeringen pä skogen där är högre. Det synes mig då sannerligen, som om 

 man borde göra den begränsningen, om denna skogsaccis öfverhufvud skall 

 tillämpas, att den endast blefve tillämi)ad inom de områden af landet, där 

 den verkligen kan anses vara hehöflig, d. ^. s. företrädesvis i Norrland och 

 Dalarna. 



Kör den händelse en resolution skall fattas af mötet i öfverensstämmelse 

 med den slutledning, till hvilken inledaren kommit, skulle jag på grund däraf 

 vilja hemställa, att man ytterligare ville göra den begränsning, att skogsaccisen 

 icke bör tillämpas i andra delar af landet, än där skäl verkligen förefinnes 

 för dess användning på grund af kommunernas nödställdhet. 



Landshöfding Widen : Jag tänker icke ingå något närmare på denna fråga. 

 Jag sitter för närvarande såsom ledamot i det utskott, som i riksdagen skall 

 komma att behandla den, hvarför jag icke anser det lämpligt att här göra 

 något uttalande angående min ståndpunkt i hufvudsaken. 



Jag skulle likväl vilja draga fram en synpunkt, som jag an.ser icke hafva 

 kommit tillräckligt till beaktande under den offentliga diskussionen i denna 

 fråga hvarken i fjol i riksdagen eller eljest, så vidt jag sett. Jag åsyftar talet 

 om den dubbelbeskallning, som accisen skulle medföra. Det är alldeles sant, 

 att teoretiskt taget kan man säga, att det blir en dubbelbeskattning, därför 

 att enligt bevillningsförordningen skall fastighet upptaxeras till fulla värdet, 

 och om man antager, att det verkligen finns en fastighet, där sådant äger 

 rum äfven med afseende å fastighetens skog, så kan man naturligtvis säga, 

 att, teoretiskt sedt, en dubbelbeskattning inträder. Praktiskt taget blir det 

 emellertid annorlunda med hänsyn till, att detta är en kommunalskatt och det 

 af sä jämförelsevis ringa omfattning, nämligen 2 % af skogens värde ])å rot 

 såsom maximum för skatten — den kan ju äfven blifva lägre. Praktiskt taget 

 blir det annorlunda, säger jag, när det gäller en kommunalskatt, därför att 

 hvad som här spelar en mycket större roll med afseende ä hvad för en fastig- 

 het får betalas i skatt är ojämnheten i den kommunala beskattningen. Vi 

 hafva kommuner i Jämtlands län, där man får betala 20 gånger bevillnings- 

 kronan och mer i skatt. Andra kommuner finnas, där det betalas blott hälf- 

 ten däraf. Om vi nu tänka oss hvilken inverkan en kommunal skogsaccis 

 har, finna vi, att om en fastighet ligger i en kommun, som har en kommunal- 

 skatt på 20 gånger bevillningskronan, eller i en kommun med en kommunal- 

 skatt på endast 10 gånger bevillningskronan eller lägre, så spelar detta mycket 

 större roll i afseende å hvad resp. fastighetsägare fä betala i skatt, än hvad 

 som kan bli fallet med den lilla skogsaccis, som nu föreslås. Jag menar, att 

 den kommunala beskattningen för en fastighetsägare i den kommun, där skat- 

 ten är 20 gånger bevillningskronan, under alla förhållanden blir högre — 



