SKOGSBESKATTNINGSFRÅG AN. 3 6 1) 



som af en fransman sköflades, strax innan nu gällande skogslag tillkom, (lår- 

 ilen ifråga är nu ett öde hemman ])å mer än i,ooo hektar, och ingen män- 

 niska vill köpa det för blotta skatten. \u skulle ju skogsaccisen vara afsedd 

 att i sin mån hjälpa skogskommuner att få ett kapital för sina kommunala 

 liehof och att kunna ka])italisera af accisen för utjämnande af skattebördan, 

 följaktligen anser jag, att om en skogsaccis skall komma till stånd — hvilket 

 jag på det högsta önskar — l)ör den äfven lika mycket gälla de södra de- 

 larna af landet som de norra, med andra ord den bör utsträckas till att gälla 

 för hela landet, medan det ännu finnes skog kvar att på detta sätt beskatta. 

 Inledaren talade vidare om, att i södra delarna af landet taxeringsvärdena 

 I lä hemmanen blifvit höjda, när hemmanen hafva skog. Jag har ett färskt 

 exempel från Hollebygds härad i .Mfsborgs län på ett motsatt förhållande. 

 I )är dog för någon tid sedan en man, hvilkens hemman i många är varit 

 upptaxeradt till 8,000 kronor. Det hölls auktion efter den atlidne för att 

 sälja hemmanet, och vid denna auktion bjöds förgäfves 110,000 kronor; stärb- 

 huset antog icke ens detta anbud. Nu anförda exempel skulle kunna mång- 

 faldigas i riklig mån. Jag vet ett hemman nere i Kinds härad, för hvilket 

 erbjudits en köpesumma 10 gånger större än taxeringsvärdet, och har anbudet 

 likväl icke antagits. Jag vill blott till sist säga, att antagligen finns det äfven 

 undra platser i landet, hvarest taxeringen också behöfde rättas, ifall taxerings- 

 värdena skulle komma i något så när jämnhöjd med försäljnings\ärdena. Sä- 

 kert är emellertid, a// skogsaccisen är för skogssoiknania i söi/ra delarna af landet 

 mins/ lika riklig som för dem i norra delarna. Och det \ar detta, jag önskade 

 nu få sagdt. 



Auditiir Fahlcn: .\f enahanda skäl, som nyss åberopats af landshöfding 

 NVidén, är äfven jag i viss män förhindrad att uttala någon l)estämd mening 

 i den föreliggande frågan, men åtskilliga synjjimkter, som berörts under dis- 

 kussionen, hafva föranledt mig att begära ordet för att rörande desamma göra 

 ett par inlägg. 



Hvad särskildt beträffar den föreslagna accisbeskattningen i dess helhet, 

 så har den dels frän inledarens sida, dels från andra talare varit föremål för 

 mycket skarp kritik, en kritik som i alla fall icke är ny för dagen, utan som 

 i det hufvudsakligaste varit hörd redan tillförene; men hvilken, såsom sanno- 

 likt en hvar vill erkänna, är i viss mån befogad. Om man icke dess mindre 

 kan vara med om en lösning af den så länge pä dagordningen stående frå- 

 gan om skogens beskattning på det sätt, som af Kungl. Maj:t föreslagits, är 

 det ju, såsom inledaren också sade, därför att detta förslag ju är att betrakta 

 såsom ett provisorium. För min del tror jag, att om man skall få denna 

 fråga löst, bör man nog icke anlägga de stora synpunkter på densamma, som 

 användes af inledaren. Enligt mitt förmenande får man gå fram på de små 

 reformernas väg. Frågan sammanhänger visserligen, såsom det så kraftigt 

 framhölls, med hela krafvet pä en stor skattereform ; men huru länge dröjer 

 det månne, tills vi fä se den i sin helhet genomförd: Skola vi vänta, tills 

 hela den stora frågan lösts, tror jag, att vi fä vänta länge. Om vi därför 

 icke med ens kunna nå målet — och det kunna vi enligt min öfvertygelse 

 icke — är det väl bättre att söka gradvis närma sig detsamma, om det än 

 .sker med små steg. 



Med sådan utgångspunkt synes mig det nu föreliggande förslaget vara 



