376 DISKUSSION. 



att det skall finnas en enda jordbriiksfastighetsägare i taxeringsnämnden. För- 

 ordningen framhåller visserligen, att det där skall finnas en fastighetsägare, 

 men säger icke bestämdt, att det skall vara en yö/<Ä;7/,^ifastighetsägare. 



Den andra omständighet, som icke är tilltalande beträffande Kungl. 

 Maj:ts förslag, är, att det skall uppdragas åt kommunalnämnderna att taxera 

 skogsägarna. Således kan en kommunalnämnd, bestående af icke fackmän, 

 säga, att det som vederbörande skogsägare fått för sin afverkade skog är all- 

 deles för litet. Han borde hafva fått mer, och den var på rot värd mer, 

 hvarigenom han således kan blifva beskattad för högre belopp, än han verk- 

 ligen erhållit för skogen. 



Att något nu bör göras är likväl tydligt, och skulle skogsaccislagen kunna 

 antagas såsom ett provisorium på ett visst antal år, t. ex. högst 5, såsom det 

 i fjol föreslogs i riksdagens första kammare, vore det kanske det lämpligaste. 



Herr ordförande, jag har intet yrkande. 



Jägmästare Stjeriispct:: Beträffande de uttalanden, som äro gjorda, huruvida 

 lagen borde hafva tillämpning för Norrland ensamt, för fattiga skogssocknar 

 i Norrland, eller för riket i dess helhet, vill jag obetingadt ansluta mig till 

 den senare åsikten, nämligen att lagen bör gälla för hela riket. I Norrland 

 afverkas mera skog än söderut. Således blir skogsaccisen större i Norrland 

 än i södra delarna af landet, och däri har man en naturlig utjämning, afpassad 

 efter förhållandena. 



Skulle det inträfta, att inkomsterna härigenom komme att öfverflöda i de 

 .södra delarna af landet, sä att det icke funnes någon användning för dem, 

 kan jag icke inse, hvarför icke jordbruksbevillningen per fyrk skulle kunna 

 minskas i de socknar, där så ägde rum, sä att fastighetsägarna i alla fall icke 

 behöfde svara för större utskylder, än de hittills haft. 



0/ver/ägmästare Wallmo : Jag måste ända fortfarande fasthälla \\A att hei^r 

 Bergström räknar med oriktiga siftror. Hans resonemang förutsätter, att 

 virkesvärdet på rot är 2,000 kronor för hela den skog, han omnämnde i sitt 

 exempel. Han har således lagt ned 2,000 kronor på den skogen. När jag 

 talar om den räntefot, som jag får på min skogshandtering, och sätter den 

 till 5 "o, förutsätter det, att jag får dessa 100 kronor netto för skogen på 

 rot. När här sedan talas om, att de 2 % pä den inkomst, man får från sko- 

 gen, skall sättas som maximum för skogsaccisen, är detta en helt annan sak, 

 en helt annan procent. Herr Bergström synes icke hafva förstått mig nyss, 

 när jag sade, att 5 % på det kapital — och det är i föreliggande exempel 

 2,000 kronor — jag lagt ned på rörelsen, den procenten gör här i inkomst 

 100 kronor om året. A andra sidan den procent, som jag skall betala i 

 skogsaccis, den sättes till 2 %■, men det blir 2 "^ på 100 kronors inkomst. 

 d. v. s. 2 kronor; det är en betydlig skillnad. 



Jag instämmer i herr Widéns yttrande, att en accis af 2 % af nettoin- 

 komsten frän skogeri väl ändå får anses vara ganska blygsam, och detta har 

 som sagdt alls icke något att göra med procenten ])å det kapital, som är in- 

 satt i rörelsen. 



